Справа № 314/699/25
Провадження № 2/314/97/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Капітонова Є.М., секретар Дерко В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки в натурі. Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0035, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкована мною після смерті рідного дядька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.03.2025 у вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

01.12.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області від представника позивача у справі надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, у якому сторона позивача просить суд зупинити провадження у справі № 314/699/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 314/2391/25.

У травні 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 , в якому вимагають визначити їм обом додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою від 05.06.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (справа № 314/2391/25). Справа на даний момент перебуває в провадженні судді Кононенко І.О., рішення у справі не ухвалено.

Враховуючи наведене, та те, що ухвалою суду явка учасників справи обов`язковою не визнавалася, суд зазначає, що наявні підстави для розгляду заяви представника позивача ча про зупинення провадження у справі без участі представників сторін.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги заяви відповідача про зупинення провадження у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно із п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Тобто, основним критерієм відповідно до вказаного пункту визначення наявності підстав для зупинення провадження у справі є неможливість розгляду справи.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 року у справі № 357/10397/19.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 року у справі №910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 року у справі № 380/7845/21, необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Суд зазначає, що із змісту ст. 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України тільки ті обставини, які встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, враховуючи встановлені судом відповідні обставини, суд зазначає, що, клопотання позивача про зупинення провадження у справі №314/699/25 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 251, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №314/699/25 задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі №314/699/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки в натурі до набрання законної сили рішення в цивільній справі № 314/2391/25.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.М. Капітонов

13.01.2026