ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3970/26 Справа № 210/4938/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

справа № 210/4938/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Амельчишин Олег Валерійович, на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 25 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного тексту рішення відсутні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір № 3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 18 600 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних).

Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор К582, для підписання Кредитного договору № 3831392 від 19 липня 2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Глобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 24/04/2024 від 24 квітня 2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 липня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

У зв`язку із значним порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором, станом на 24 квітня 2024 року становить 122 760 грн, яка складається з: 18 600 грн заборгованість за кредитом; 104 160 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 19 липня 2023 року по 24 квітня 2024 року, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», суму заборгованості за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 липня 2023 року в розмірі 122 760 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27 жовтня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року за позовом ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року за позовом ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 25 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» суму заборгованості за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 липня 2023 року в розмірі 122 760 грн, з яких: 18 600 грн прострочена заборгованість за кредитом; 104 160 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 19 липня 2023 року по 24 квітня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Амельчишин О.В., не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про укладення договору № 3831392 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою, оскільки останній, на помилкову думку суду, підписаний електронним підписом позичальника, який у справі відсутній, а наявний лише одноразовий ідентифікатор. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень про те, що документи, які начебто є невід`ємною частиною кредитного договору, розуміла відповідачка та погодилася з ними.

Наголошує, що відповідно до листа, який, в свою чергу, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», грошові кошти перераховані на кредитну банківську картку відповідачки не від ТОВ «Ленуар-Україна», а від іншої юридичної особи з якою у ОСОБА_1 відсутні будь-які договірні відносини. При цьому, договір ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року між ТОВ «УПР» та ТОВ «Ленуар-Україна» відсутній.

Звертає увагу, що дійсно відповідно до наданої АТ «КБ «Приватбанк» виписки по картковому рахунку відповідачки № НОМЕР_2 були зараховані кошти в сумі 18 600 грн, однак, у виписці не зазначено від кого надійшли вказані кошти, що підтверджує відсутність доказів, що первісний кредитор, правонаступником якого є позивач, надав відповідачці зазначені в позові грошові кошти в якості кредиту. Крім того, призначенням платежу вказано «зарахування переказу на картку», а не як надання кредиту.

Посилається на відсутність належного розрахунку заборгованості, оскільки вказана таблиця, яка містить назву «Розрахунок», відображає лише нараховані суми, однак не відображає як саме ці суми були обраховані, які та звідки бралися похідні дані для розрахунку.

Також вважає, що позивачем взагалі не понесені судові витрати на правничу допомогу у даній справі, оскільки вказане не підтверджено належними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19 липня 2023 року був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3831392, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582, за якими відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 18 600 грн шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» і був зобов`язаний повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.2. Договору сума кредиту становить 18 600 грн, згідно з п.1.3. строк дії кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору. Ініціювання Клієнтом продовження строку кредитування/строку Договору відбувається без зміни умов цього Договору в бік погіршення для Клієнта. (п. 1.3.1 договору).

За користування кредитом нараховуються проценти, тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 договору): стандартна ставка становить 2,00% в день (п.1.4.1), знижена процента становить 1,40% в день (п. 1.4.2 договору).

Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 152 520 грн (п.1.6.1.), за зниженою ставкою 149 172 грн (п.1.6.2.).

Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, про що свідчить п. 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що сума кредиту перераховується товариством протягом 2 робочих (банківських) днів з моменту укладення договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3. Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством у особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу клієнта (а.с. 9-18).

ОСОБА_3 підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3831392 від 19 липня 2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В указаній таблиці визначено суми процентів, які ОСОБА_3 зобов`язувалась вносити (а.с. 19).

Крім того, ОСОБА_3 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582 підписано паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних: 730,00 % (або 2,00 % в день); знижена процентна ставка у такому ж розмірі; тип процентної ставки фіксована. Пунктом 5 визначено порядок повернення кредиту 12 платежів, сума кредиту 18 600 грн, періодичність внесення кожні 30 днів. Перший платіж у сумі 7812 грн зі сплати процентів за перший період та 10 платежів по 11 160 грн зі сплати процентів; останній 12 платіж 29 760 грн, який включає: проценти 11 160 грн, кредит 18 600 грн (а.с. 20-22).

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, що підлягає стягненню. Витрати на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягом фактично наданих послуг, було зменшено до 3 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі № 761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19 липня 2023 року був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3831392.

Відповідно до умов п.1.2 якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 18 600 грн.

Згідно з п.1.1 вищевказаного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС товариства.

Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно до п.1.4.1, 1.4.2 договору стандартна процента ставка становить 2.00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на умовах, якщо Клієнт до 18 серпня 2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Згідно з п.п.1.5, 1.5.1 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06% річних.

У відповідності до п.п.1.6, 1.6.1 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 152 520 грн.

В пункті 1.8 договору сторони узгодили, що мета отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби.

Пунктом 2.1 Договору погоджено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_3 .

Відповідно до п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Зазначений договір, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до Договору), паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «К582» 19 липня 2023 року.

Отже, цей Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

При укладенні кредитного договору № 3831392 відповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без здійснення входу на сайт ТОВ «Лінеура Україна», без її ідентифікації та верифікації її платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладення договору було б неможливе, крім того, ОСОБА_1 повідомила власні персональні дані, в тому числі реєстраційний номер облікової карти платника податків, адресу проживання, реквізити належної їй платіжної картки: № НОМЕР_1 , номер мобільного телефону, електронну пошту.

Довідка ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», надана ТОВ «Лінеура Україна», на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року про переказ коштів, підтверджує успішну операцію, а саме проведення платежу 19 липня 2023 року у сумі 18 600 грн на карту НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 264069682 (а.с. 23).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за договором № 3831392 від 19 липня 2023 року станом на 24 квітня 2024 року становить 122 760 грн, з яких: 18 600 грн - заборгованість за тілом кредиту, 104 160 грн - заборгованість за процентами (а.с. 24-29).

Розрахунок заборгованості зроблений в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору.

Обставин, які б вказували на помилковість розрахунку судом не встановлено, зустрічних контррозрахунків та доказів повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, відповідачкою не було надано.

24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/2024, відповідно до умов якого останнє набуло права грошової вимоги до боржників, зокрема, за договором № 3831392 від 19 липня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 42-46).

Встановивши викладені обставини, оцінивши належним чином надані сторонами докази відповідно до приписів ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язання утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим суду позивачем, який відповідачкою не був спростований.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки кредитної заборгованості на користь позивача у вищевказаному розмірі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Сторона відповідачки, заперечуючи проти позовних вимог, доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ «Лінеура Україна» кредитних коштів ОСОБА_1 , зокрема перерахування цих коштів не на її рахунок, останніми не надано, як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, хоча це є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

За такого, посилання апелянта на недоведеність укладання нею кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна» та отримання нею кредитних коштів, не заслуговують на увагу, оскільки нею не доведені та, в свою чергу, спростовуються листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26 квітня 2024 року про перерахування коштів суми кредиту в розмірі 18 600 грн, здійсненого 19 липня 2023 року через систему платежів іPay.ua, на банківську картку НОМЕР_4 , яка була зазначена відповідачкою у договорі № 3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 липня 2023 року, на підставі укладеного цими Товариствами договору на переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 кредитного договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів, та наявності у неї боргових зобов`язань перед позивачем.

У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у позивача іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду про наявність підстав для задоволення позову не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Амельчишин Олег Валерійович, - залишити без задоволення.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 25 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий

Судді