провадження № 22-ц/824/3603/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вовка С.В., у м. Києві, у справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація,як орган опіки та піклуваннязвернулась до суду з позовом, у якому просила суд:

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 .

Позбавити гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з матері гр. ОСОБА_3 аліменти у розмірі з усіх видів заробітку на користь малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з батька гр. ОСОБА_1 аліменти у розмірі з усіх видів заробітку на користь малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Органом опіки та піклування відібрано малолітню дитину від батьків, у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини. ОСОБА_2 влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1». Матір дитини неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно сина відповідно до законодавства України та їй наголошувалось на обов`язковості проходження індивідуальної корекційної програми «АА» (анонімні алкоголіки). Батько дитини - гр. ОСОБА_1 участі у вихованні дитини не приймає.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року позов Печерської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено частково. Відібрано дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька гр. ОСОБА_1 . Стягнуто з батька - гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1 598,00 грн. на користь його дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи із 15 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладено на Печерську районну в місті Києві Державну адміністрацію контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про допит малолітнього ОСОБА_2 , від так судом порушено норм СК України (ст.171), Закон України «Про охорону дитинства» (ст. 9), Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року та інші нормативно-правові акти. Рішення суду прийнято без витребування висновку органу опіки та піклування. Суд першої інстанції не навів доказів та не встановив свідомого, «злісного» ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, абсолютної байдужості до дитини. Суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, які б свідчили про небажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, позивач не надав. Навпаки, матеріали справи свідчать про участь батька у вихованні дитини і бажання дитини жити разом з батьком. Суд першої інстанції підтвердив інтерес відповідача до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку щодо дитини, оскільки для цього є всі підстави. Центр соціально-психологічної реабілітації дітей підтвердив прагнення дитини жити та спілкуватися з батьком та негативні наслідки їх розлуки. В матеріалах справи відсутні докази того, що, наразі, дитина поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання. Судом першої інстанції не тільки не встановлено, а й спростовано той факт, що проживання дитини з відповідачем є безпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відсутні факти вчинення домашнього насильства відповідачем стосовно дитини або за її присутності. Цей факт визнає позивач. Достатньо було обмежитись попередженням батьку про необхідність змінити ставлення до свого сина та покласти контроль на позивача виконання ним батьківських обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу Печерська районна в місті Києві державна адміністрація,вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13 вересня 2023 року на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, поставлено малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що батьки дитини ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року, справа № 757/22477/16-ц, шлюб між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 розірвано, дитина залишилась проживати з матір`ю.

03 жовтня 2023 року гр. ОСОБА_3 одружилася із гр. ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 разом з чоловіком гр. ОСОБА_4 , 1971 року народження, своєю матір`ю гр. ОСОБА_5 , 1937 року народження та дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Під час неодноразових відвідувань зазначеної родини було встановлено, що в квартирі не дотримуються належні санітарно-гігієнічні умови. ОСОБА_3 кожного разу перебувала в стані, схожому на алкогольне сп`яніння (25.08.2023 року, 15.09.2023 року, 22.11.2023 року, 27.11.2023 року).

Відповідно до інформації Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб, 23 листопада 2023 року до їхньої установи завітала ОСОБА_3 разом із сином з метою отримання продуктового набору. За спостереженням фахівців центру, матір перебувала в стані алкогольного сп`яніння - про що свідчив запах, тремор рук, порушення координації рухів. ОСОБА_2 був одягнений не по сезону, а саме: взутий в легкі кросівки, в куртку, яка була на нього не за розміром; хлопець був брудний, від нього відчувався неприємний запах. Під час спілкування з психологом ОСОБА_2 розповів, що через його неохайний зовнішній вигляд - з ним не хочуть спілкуватися однолітки в школі, він не має друзів. Хлопець повідомив, що мати дуже рідко готує йому їжу (під час спілкування дитина додатково зазначила, що голодна). Зі слів дитини, мати та її чоловік часто вдома розпивають алкоголь та кричать. ОСОБА_2 додав, що проживає в кімнаті з прабабусею і це єдина людина, яка готує йому їжу та здійснює за ним догляд.

За інформацією школи І-ІІІ ступенів № 5 Печерського району міста Києва від 01 грудня 2023 року № 133, мати дитини зловживає алкогольними напоями, що негативно впливає на моральний стан ОСОБА_2 ; педагогічний колектив стурбований нинішньою ситуацією їхньої сім`ї.

Представник управління освіти та інноваційного розвитку повідомив, що в школі дитина голодна.

Відносно гр. ОСОБА_3 представниками СЮП Печерського управління поліції ГУНП неодноразово складались адміністративні протоколи за ст. 184 КУпАП.

22 листопада 2023 року гр. ОСОБА_3 в черговий раз було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно сина відповідно до законодавства України та наголошено на обов`язковості проходження індивідуальної корекційної програми «АА» (анонімні алкоголіки).

07 грудня 2023 до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з Центру соціальних служб про те, що за спостереженням фахівця, малолітній ОСОБА_2 перебуває в пригніченому, роздратованому стані, у дитини присутній страх та безпричинний плач. Йому набридла ситуація, яка склалася вдома; хлопець часто згадує часи, коли мама не вживала алкоголь, працювала і приносила додому смаколики.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи - вказана родина потребує надання соціальних послуг, а саме соціального супроводу. Також, видано розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.09.2023 року № 455 «Про обов`язковість надання соціальних послуг». За інформацією Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб, від 07 грудня 2023 року - гр. ОСОБА_3 від надання соціальних послуг відмовляється, рекомендації щодо проходження реабілітації від алкогольної залежності - не виконує.

Того ж дня працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Печерського районного в місті Києві центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції Печерського управління поліції ГУНП був здійснений черговий вихід за місцем мешкання зазначеної родини. Близько 16:30 год. хлопець гуляв на вулиці без супроводу дорослих, одягнутий не по сезону, повідомив членам комісії, що дуже змерз. Через деякий час гр. ОСОБА_3 вийшла у двір, перебуваючи у стані, схожому на алкогольне сп`яніння, у неї спостерігались поведінкові розлади: вона кидалась на представників комісії, кричала, поводила себе неадекватно. Враховуючи зазначене, відповідно до проведеного акту оцінки рівня безпеки дитини, залишення дитини в родині визначено - дуже небезпечно.

07 грудня 2023 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 640 «Про відібрання дитини», у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини».

ОСОБА_2 влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1» відповідно зазначеного розпорядження.

07 грудня 2023 року малолітню дитину поставлено на первинний облік, відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 139 «Про постановку на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Згідно з витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 лютого 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 визначено зустрічі з сином ОСОБА_2 , щосуботи після 13:00 год. на одну годину в межах Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї м. Києва.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 18 травня 2024 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 15 серпня 2025 року № 105-9950 вбачається, що малолітнього ОСОБА_2 тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу Печерського району міста Києва на базі сім`ї ОСОБА_8 відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 27 травня 2025 року № 57.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що батько має достатній рівень заробітку для утримання сина, забезпечення йому належних умов проживання, виховання та розвитку, а відтак суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про відібрання дитини підлягають задоволенню та відповідають якнайкращим інтересам дитини з метою захисту її благополуччя та створення стійкого середовища виховання. За правилами частини другої статті 182 СК України суд стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд першої інстанції вважав, що позовна заява не містить обґрунтування доцільності застосування судом такої виняткової міри, як позбавлення батьківських прав батька відносно дитини.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (стаття 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51).

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

жорстоко поводяться з дитиною;

є хронічними алкоголіками або наркоманами;

вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Водночас за приписами статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статті 8 Конвенції.

Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 728/788/23.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо (постанова від 11 грудня 2024 року в справі № 199/5456/23 тощо).

Звертаючись до суду із даним позовом Печерська районна в місті Києві державна адміністрація посилалася на те, що відповідач, як батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання, забезпечення належних умов життя, виховання та розвитку сина.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07 грудня 2023 року малолітню дитину поставлено на первинний облік, відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 139 «Про постановку на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Згідно з витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 лютого 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 визначено зустрічі з сином ОСОБА_2 , щосуботи після 13:00 год. на одну годину в межах Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї м. Києва.

З листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 серпня 2025 року № 105-9950 вбачається, що малолітнього ОСОБА_2 тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу Печерського району міста Києва на базі сім`ї ОСОБА_8 відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 27 травня 2025 року № 57.

При цьому, апеляційним судом, встановлено, що згідно з листа практичного психолога ОСОБА_9 , вбачається, що за спостереженнями психолога, хлопчик радий, бачити батька та спілкуванню з ним. Під час зустрічей батько з сином зазвичай спілкуються про минуле, про долю сусідів, знайомих, про бабусю та про собаку хлопчика. ОСОБА_2 розповідає про успіхи у школі, дитина намагається донести батькові свою успішність та досягнення, бажає отримати похвалу та схвалення. Загалом зустрічі проходять в спокійному руслі. Після зустрічей з батьком у хлопчика стабільний емоційний стан.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Служби у справах дітей та сім`ї, вбачається, що ОСОБА_2 радіє зустрічам з батьком, розповідає про свої досягнення, намагається вразити батька своїми успіхами у школі, коли батько не приходить на зустрічі хлопчик сумує за ним, стає емоційно нестабільним, плаксивим. ОСОБА_2 схильний до швидкої зміни настрою від радості до смутку Також зазначено, що у зв`язку з тривалим невідвідуванням дитини, за ОСОБА_2 була помічена самоушкоджувальна поведінка: подряпини на руках. З дитиною, внаслідок такої поведінки, були проведені профілактичні бесіди спеціалістами Центру, під час яких ОСОБА_2 пояснив свої дії тим, що відчуває себе покинутим батьком, непотрібним йому. Внаслідок того, що ОСОБА_1 почав відвідувати дитину, ОСОБА_2 став проговорювати про своє бажання спільно проживати з батьком.

Також, у матеріалах справи міститься ряд фотокарток, на яких зображено стан житла та з яких вбачається, що батько ОСОБА_1 розпочав косметичний ремонт квартири для покращення умов для проживання сина.

Апеляційний суд враховує висновки викладені Європейським судом з прав людини у справі «Савіни проти України», де зазначено, що «Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки" (Wallova and Walla v. the Czech Republic), N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки" (Havelka and Others v. the Czech Republic), N 23499/06, п. 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К.А. проти Фінляндії" (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії" (Moser v. Austria), N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73-76, та у справі Гавелка та інші, п. 61).»

Під час судового засідання у апеляційної інстанцій батько дитини ОСОБА_1 наполягав на тому, що бажає жити з сином, усвідомив свою поведінку та дії, що вказує на усвідомлення ним необхідності належного виконання своїх батьківських обов`язків, що на даний час веде активну роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дитини.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не надав достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для відібрання дитини від його батька ОСОБА_1 та підстав вважати, що подальше перебування дитини разом з батьком дійсно суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказуючи на не належні матеріально-побутові умови проживання в квартирі де проживала дитини і в якій має намір проживати з нею відповідач, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація та її представник не звернули увагу, що більш сприятливе середовище проживання дитини, не виправдовує примусового відібрання її від батька.

При цьому позивач, констатуючи та фіксуючи неналежні умови проживання малолітнього ОСОБА_2 , не вжив жодних заходів направлених на надання допомоги його сім`ї, в тому числі для поліпшення умов проживання в квартирі та забезпечення проживання дитини в своїй сім`ї (див., наприклад, справу «Мозер проти Австрії» (Moser v. Austria), N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року).

Вказуючи, що батько малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні сина, орган опіки і піклування не з`ясував та не встановив причин зазначеного, не встановив наявність чи відсутність у відповідача можливості належним чином здійснювати свої батьківські обов`язки з огляду на розірвання шлюбу між батьками дитини, проживання дитини з матір`ю, яка повторно вийшла заміж та проживала з іншим чоловіком та дитиною.

Зазначене не дає суду апеляційної інстанції підстав вважати доведеною винну поведінку відповідача, яка направлена на свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків з виховання сина.

Жодних доказів свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що давало б підстави вважати, що проживання сина з батьком є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що найкращим для малолітньої дитини є її проживання в рідній сім`ї. Відібрання дитини у батька при встановлених під час судового розгляду обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дитини, оскільки поміщення дитини в більш сприятливе з точки зору матеріально-побутових умов середовище, за умови бажання дитини проживати з батьком та спілкуватися з ним в межах сім`ї, не виправдовує примусового відібрання її від батька.

У зв`язку з викладеним не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів, оскільки вона є похідною від вимоги про відібрання малолітньої дитини, в задоволенні, якої позивачу відмовлено.

При цьому, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації повинна і надалі здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків, сприяти малолітньому ОСОБА_2 та його батьку у здійсненні їх сімейних прав та обов`язків, в тому числі, але не виключно шляхом надання матеріальної підтримки для поліпшення житлово-побутових умови проживання дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Заявляючи в апеляційній скарзі вимоги про скасування усього рішення, відповідач не звернув уваги, що його апеляційна скарга не містить доводів незаконності чи не обґрунтованості рішення в частині відмови у позові про позбавлення батьківським прав та попередження відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підстав до виходу за межі доводів апеляційної скарги судом не встановлено. За таких обставин вимоги апеляційної скарги про повне скасування оскаржуваного рішення задоволені бути не можуть.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 8 052,00 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про фактичне задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року в частині відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів відмовити.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, місце знаходження: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка,15, ідентифікаційний номер 37401206 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 8 052,00 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.