ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
16.01.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря судового засідання Романової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів та просив, з урахування уточнених позовних вимог, скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2011 року Червонозаводським ВДВС Харківського МУЮ в рамках ВП № 21609265.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 , є власником 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім нього, в рівних частках (по частки на кожного), власниками зазначеної квартири є: батько позивача ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 . Право власності на вищезазначене майно підтверджується Свідоцтвом про право власності від 18.05.2021 року, виданого Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради та зареєстрованого за № 29. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача, ОСОБА_2 , помер, даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 601, видане Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 . У встановлений законом термін, 20.12.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Гусейнової Е.Г. із заявою про вступ у спадщину. Однак у здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно позивачу було відмовлено, оскільки під час перевірки було виявлено заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження 12799765) накладене на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладену на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Червонозаводського ВДВС ХМУЮ у рамках ВП № 21609265. Виконавче провадження закрите, що вказує на те, що воно має статус завершеного, при цьому, накладений арешт на майно ОСОБА_2 не скасовано.
Ухвалою від 17.12.2024 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.
Від позивача надійшла заява про підтримання позову, проханням його задовольнити та розглядати справу без її участі.
Представник Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця свого проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надали. Заяв та клопотань до суду від відповідача не надходило.
Представник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця свого проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надали. Заяв та клопотань до суду від відповідача не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, заяви по суті справи та всі докази в їх сукупності, і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Зокрема ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст. 15 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 2021 року, виданого Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради та зареєстрованого за № 29, ОСОБА_1 є співвласником квартири на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/4 частки разом із батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 та братом ОСОБА_4 , кожному з яких належить по 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача, ОСОБА_2 , помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.06.2023.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови Червонозаводського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2011 за № 21609265, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 .
06.10.2010 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 52 гривні.
21.01.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій у розмірі 45 гривень.
25.06.2012 державним виконавцем встановлено, що відповідно до довідки АДБ УМВСУ в Харківській області боржник - ОСОБА_2 зареєстрований 22.07.2011 року у сел. Малинівка. Чугуївського району. Харківській області. Згідно акту державного виконавця від 21.11.2011 р. боржник не мешкає в АДРЕСА_3 .
Згідно відповіді з ХМБТІ майно боржника в м. Харкові відсутнє. Згідно відповіді з УПФУ Червонозаводського района м. Харкова боржник на обліку не перебуває і не отримує пенсію.
25.06.2012 державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області керуючись п.10 ч. 1. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
25.06.2012 державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області до Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області було передано для подальшого виконання виконання постанову № 278793 виданої 30.06.2010 ІДПС БДПС ВДАІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 520 гривень.
Заборгованість за виконавчим провадженням № 21609265 з виконання постанови № 278793 виданої 30.06.2010 ІДПС БДПС ВДАІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 520 гривень, витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій у розмірі 45 гривень та виконавчий збір у розмірі 52 гривні сплачені в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Такої ж самої правової позиції дотримується і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Листі № № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, а саме: «Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину».
Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_5 припинилося внаслідок смерті останнього. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається державним виконавцем шляхом, зокрема: винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).
Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 цієї статті).
Відповідно до положень ч.1 ст.18 даного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст.19 вищевказаного Закону).
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.
Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 .
Аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку доводи та докази сторін у справі в контексті заявлених позовних вимог, з урахуванням положень статей 12,13,76,77,80,81,89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що на даний час у Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції та Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належало за життя ОСОБА_2 , яке на даний час має намір успадкувати позивач у справі ОСОБА_1 . Однак, у зв`язку з наявністю арешту на майно позивач фактично не може скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , на відповідне спадкове майно.
Отже, на даний час, за вищевказаних та встановлених обставин, вбачаються підстави для звільнення з-під арешту нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2 , з метою отримання щодо нього спадкоємцем ОСОБА_1 відповідного свідоцтва про право на спадщину.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Скасувати арешт нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 12799765, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 25.06.2011 Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у рамках ВП № 21609265.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Леонова, буд. 4-А, .

Відповідач: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: місто Харків, вулиця Максиміліанівська, будинок 11, .

Суддя: С.А. Оболєнська