Провадження №2/523/2187/26
У Х В А Л А

"14" січня 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Ю.О. про забезпечення позову, подану в рамках розгляду цивільної справи № 523/24181/25 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Канікаєв Ю.О. звернувся до суду із позовом до Комунального закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради», яким просить стягнути з Комунального закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» на користь ОСОБА_1 :

1) заборгованість з заробітної плати та інших невиплачених при звільненні коштів у розмірі 637170 грн. 83 коп., з яких:

- 386 235 грн. 10 коп. заробітна плата за роботу за внутрішнім сумісництвом за 2021-2023 роки;

- 70 422 грн. 52 коп. компенсація невикористаної відпустки за внутрішнім сумісництвом за 2021-2023 роки.;

- 145 960 грн. 05 коп. заробітна плата за роботу, яка виконувалась за суміщенням професій, посад та за розширеною зоною обслуговування;

- 34 553,16 грн. заробітна плата за основним місцем роботи.

2) компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

3) судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 70 000 грн.

12.01.2026 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Канікаєв Ю.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, якою просить:

- вжити заходи забезпечення позову у справі №523/24181/25 шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать Комунальному закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» (, адреса: 65014, м. Одеса, провулок Дмитра Лесича, 8) в межах грошової суми у розмірі 687 170 грн. 83 коп.

Обґрунтовано заяву про забезпечення позову тим, що предметом позову є стягнення грошових коштів у розмірі 687 170,83 грн. Захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів відповідача буде належним заходом забезпечення позову, оскільки він нерозривно пов`язаний з предметом спору та відповідає критеріям співмірності. Сума в розмірі 687 170,83 грн. є значною навіть для юридичної особи. Тому, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів позивача. Для позивача, як пересічної людини, звичайного викладача та науковця, дуже важливо якнайшвидше отримати свої грошові кошти за виконану роботу у випадку вирішення судом справи на його користь, оскільки на цей час позивач розраховує на ці кошти, був протиправно позбавлений них протягом майже п`яти років. Права позивача систематично порушувались, а його робота, яку він сумлінно виконував, не оплачувалась у повному обсязі, а за деякі види робіт не оплачувалась взагалі. 17.10.2025 року відповідачу надіслано досудову претензію, в якій позивачем детально сформульовано усі свої вимоги, надано детальні розрахунки та пояснення до них (копія претензії та докази її відправки надаються). До цього протягом вересня-жовтня 2025 року з відповідачем велось листування та направлялись адвокатські запити, в яких представник позивача намагався отримати необхідні для підготування позовної заяви документи. Відповіді на запити надавались, але зі значною затримкою та не у повному обсязі. Проте на претензію, направлену тими ж само засобами зв`язку, жодної реакції не надійшло. Позивач здійснив спробу зв`язатись з відповідачем та своїм колишнім роботодавцем, проте відповідач ніяк на це не відреагував та ухиляється від надання відповіді на претензію. Відмова це також відповідь, проте відповідач не вважає за доцільне надати навіть таку, умисно ігноруючи вимоги позивача та, очевидно, не маючи на меті їх задоволення. Також, з наданої позивачу довідки вих. №162 від 28.08.2025 року вбачається, що відповідач навмисно надає загальні цифри, не конкретизуючи окремо кожний вид виплат. Це свідчить про приховування численних фактів недоплати та спроб уникнути відповідальності за таки дії. Ненадання детального розрахунку свідчить про намір приховати конкретні недоплати та роботи, за які не було сплачено. Очевидно, що і у подальшому відповідач намагатиметься уникнути оплати праці позивача, навіть у випадку позитивного рішення суду. Відповідач вже неодноразово порушив трудове законодавство та ніщо не заважатиме йому не виконувати рішення суду.

Сторони до суду не викликались, в порядку ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК Українипозов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати та інших невиплачених при звільненні коштів у розмірі 637170 грн. 83 коп., а також моральної шкоди у розмірі 70 000 грн., судових витрат.

Суд зазначає, що під-час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від15.09.2020 № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача також від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19.

За обставин даної справи, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Канікаєв Ю.О. просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Комунальному закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» в межах грошової суми у розмірі 687 170 грн. 83 коп.

Суд констатує, що Комунальний заклад вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» являється комунальною установою, засновником юридичної організації являється Одеська обласна рада. Фінансування закладу здійснюється за рахунок коштів обласного бюджету. Заклад включено до реєстру неприбуткових установ та організацій. Ознака неприбутковості: 0031 бюджетні установи.

У пункті 4 Постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд може накласти арешт лише на грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд має перевірити, які конкретно грошові кошти належать відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банках або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Суд зазначає, що за обставин даної справи, у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, враховуючи організаційно - правову форму відповідача, та порядок його фінансування, потенційно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються установою для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання чи можуть бути порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти може обмежити права працівників на отримання заробітної плати та позбавити установу можливості сплачувати податки, збори та обов`язкові платежі до бюджетів різних рівнів.

Суд констатує, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять достатньо доказів, щоб надати правову оцінку ймовірності порушення у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову в спосіб, який просить позивач, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також створення перешкод у здійсненні комунальною організацією своєї діяльності.

Суд виходить із того, що будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд не вбачає правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, заявником не надано належних доказів на доведення доводів необхідності застосування даних заходів, неможливості виконання можливого судового рішення в майбутньому, враховуючи здійснення фінансування відповідача за рахунок коштів обласного бюджету.

Обставини не надання відповідачем відповіді на претензію позивача, та надання довідки №162 від 28.08.2025 із якою не погоджується позивач, не можуть бути підставою для висновку про неможливість виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність та адекватність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261,353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Ю.О. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 687 170 грн. 83 коп., поданої в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу вищої освіти «Одеська академія неперервної освіти Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала складена 14.01.2026 року.

Суддя: К.О. Далеко