Номер провадження 2-ві/754/1/26
Справа № 754/5817/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2026 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. по цивільній справі № 754/5817/24, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ, третя особа: ОСОБА_2 про закриття виконавчого провадження, зняття арешту та скасування постанов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, вищезазначена позовна заява за єдиним унікальним номером 754/5817/24, номер провадження 2/7543708/25, передана судді Бабко В.В.

До Деснянського районного суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заяву про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., в якій зазначені наступні обставини, що суддя Бабко В. В. діє упереджено і не звертає увагу на доводи позивача по справі.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

15.01.2026 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В.. постановлено ухвалу про визнання заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді - необґрунтованою. Вирішення питання про відвід судді передано на розгляд іншому складу суду в порядку ст.33 ЦПК України.

15.01.2026 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддя матеріали цивільної справи передано судді Галась І.А.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ст. 40 ЦПК України).

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

У відповідності до положень п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».

Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

З огляду на зазначені в заяві обставини та підстави відводу у поданій заяві, суд вважає, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді Бабко В.В. у вирішенні вказаної справи, стороною заявника не наведені прямо передбачені законом обставини для відводу судді, які відповідно до приписів ст. 36 ЦПК України виключають участь судді у розгляді цивільної справи, а є лише власними припущеннями не аргументованими достатніми доводами.

Не погодження сторони в подальшому з рішенням суду по справі №356/174/25 є підставою для подання апеляційної скарги, в якій зазначаються обставини, що підлягають перегляду та аргументи, які підтверджують неправильність або необґрунтованість на думку апелянта рішення суду.

Таким чином, зважаючи на те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Бабко В.В. не містить посилань на існування обставин, визначених саме ст. 36 ЦПК України, як підстав для відводу судді від розгляду саме цієї цивільної справи №754/5817/24 і наявних доказів упередженості судді при розгляді даної цивільної справи не надано і судом не встановлено, суд приходить до висновку, що дана заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. по розгляду цивільної справи № 754/5817/24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя