Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі: головуючої судді Петровської М.В., розглянувши цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 05.12.2017 вона та відповідач по справі ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року по справі №296/5453/22, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. На утриманні ОСОБА_2 інших осіб не має. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою дитину. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, участі у його вихованні не бере, тому позивачка змушена звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18 листопада 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Турчак Марини Валеріївни надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

За приписами частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

В той же час, як вбачається з поданих представником відповідача документів, вимоги ст.43, 178 ЦПК України останнім не виконані, а саме: замість надсилання позивачці відзиву з додатками у паперовій формі листом з описом вкладення, як цього вимагає частина сьома статті 43 ЦПК України, подано до суду доказ направлення відзиву на позовну заяву з додатками позивачці на електронну пошту.

Враховуючи наведене, невиконання адвокатом вимог ст.ст.43,178 ЦПК України щодо направлення відзиву на позовну заяву у паперовій формі листом з описом вкладення, відзив представника відповідача представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Турчак Марини Валеріївни не береться судом до уваги.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2507, який розірвано на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16.01.2023 у цивільній справі №296/5435/22. Заочне рішення суду набрало законної сили 17.02.2023.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання (вих.№01-14/4169 від 29.03.2018 та вих.№10-14/7447 від 17.02.2020), відповіді ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області № 1888/11427, витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013557731 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 08 жовтня 2025 року № 1888/11426, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 03.08.2010 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Cуд зважає на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні, тяжкого стану здоров`я, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, позивачкою доказово не обгрунтовано можливість та необхідність стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Клопотань про витребування доказів позивачкою заявлено не було.

Наведені обставини в сукупності дають підстави для висновку про можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із позовом 26 вересня 2025 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати.

Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26.09.2025, та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 січня 2026 року.

Суддя М. В. Петровська