справа № 285/96/26
провадження у справі № 2/0285/858/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12.01.2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності та поділ нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 07.01.2026 звернулась до суду з даним позовом, який не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки нею невірно сплачено судовий збір.

Так, у своєму позові ОСОБА_1 просить:

визнати за нею право власності на 1/2 частину після реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 76,2 кв.м (далі по тексту Будинок);

поділити Будинок шляхом утворення двох самостійних об`єктів нерухомого майна з окремими входами з врахуванням виконаної реконструкції відповідно до обраного нею варіанту поділу та висновку експертизи, припинивши право спільної часткової власності сторін на Будинок;

визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0888 га з кадастровим номером №:00:025:0236, що знаходиться по АДРЕСА_2 (далі по тексту Земельна ділянка);

поділити Земельну ділянку.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за позовну заяву майнового характеру сплаті підлягає судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн х 5=16640 грн). При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент пред`явлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за приписами цивільно-процесуального законодавства України такий обов`язок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Як убачається з матеріалів, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4388,85 грн, виходячи з зазначеної нею ціни позову в розмірі 438884,25 грн, що явно не відповідає дійсній вартості спірного майна (будинку та землі) станом на момент пред`явлення даного позову до суду. Такий спосіб визначення вартості предмета спору є некоректним та свідчить про очевидне його заниження, що має наслідком невірне визначення суми судового збору.

Долучена до позову довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 23.12.2025, не може братись до уваги в даному випадку, оскільки з її змісту неможливо встановити особу, яка її склала, правові підстави здійснення оцінки, застосовану методику та розрахунки та крім того, вона стосується лише Будинку, при тому, що предметом даного спору також є Земельна ділянка. Зазначений документ не є звітом про оцінку майна у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак не може підтверджувати ринкову вартість спірного майна.

Разом з тим, надані відомості та характер спірних об`єктів свідчать, що дійсна їх вартість у межах населеного пункту (м. Звягель, Житомирська область) очевидно перевищує суму, з якої позивач розрахувала судовий збір.

Так, відповідно до відкритих джерел (зокрема, офіційних сервісів з оцінки нерухомості, статистики середніх ринкових цін житла у Житомирській області) та з урахуванням місця розташування об`єктів, їх площі, а також публічно доступних даних про ринкову вартість житлових будинків та земельних ділянок у м. Звягель, середня ринкова вартість спірного майна становить від 2 300 000 грн за будинок та від 350 000 грн за землю (орієнтовний діапазон пропозицій на вторинному/первинному ринку житлових будинків у невеликих містах України) залежно від локації та наявності інфраструктури.

Отже, сума судового збору мала б становити від 13250 грн (половина часток) лише за вимоги про визнання права власності без поділу, що майже втричі перевищує фактично сплачені позивачем 4388,85 грн.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що якщо позивач не визначив ціну позову належним чином, суд може визначити її орієнтовно, виходячи з наявних даних про вартість подібного майна, і запропонувати позивачу сплатити судовий збір у відповідному розмірі. Суд має право визнати, що сплачений судовий збір є неспівмірним дійсній вартості предмета спору, якщо ціна позову визначена довільно і не підтверджена документально. Суддя, залишаючи позов без руху, може вказати орієнтовну суму судового збору, виходячи з середньоринкової вартості майна у відповідному регіоні.

З огляду на наведене, у відповідності до ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу слід визначити розмір судового збору в сумі 16640 грн, недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 12251 грн (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору).

Оскільки сторона, яка ініціювала дану справу та зобов`язана була правильно і в повному обсязі сплатити судовий збір цього не зробила, приходжу висновку про залишення позову без руху з наданням строку для можливості усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 175, 176, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху дану позовну заяву та надати позивачу строк терміном десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для доплати судового збору і роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Літвин