Номер провадження: 22-ц/813/3255/26
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

розглянув заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця Віталія Вікторовича про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Савицької Олени Юліанівни про встановлення факту відсутності спадкоємців, визнання права власності на частку квартири, на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Савицької О.Ю. в якому просила суд встановити факт відсутності спадкоємців першої черги за померлим у червні 2020 року ОСОБА_3 , визнати право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року закрито провадження у справі №947/16889/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Савицької О.Ю. про встановлення факту відсутності спадкоємців, визнання права власності на частку квартири.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Василець В.В. звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року визначено склад суду, а саме: головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді учасники колегії: Громік Р.Д., Сегеда С.М..

26 грудня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця В.В. надійшла заява про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М., з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, в якій визначено, що суддя не може розглядати справу i пiдлягає вiдводу (самовiдводу), якщо є iншi обставини, що викликають сумнiв у неупередженостi або об`єктивностi суддi.

В обґрунтування заяви вказано, що постановою Одеського апеляцiйного суду вiд 23.11.2023 у справi №947/23450/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа державний нотарiус Київської державної нотарiальної контори у м. Одеса Савицька О.Ю. про визнання права власностi у порядку спадкування за законом, залишено без змiн рiшення Київського районного суду м. Одеси вiд 30.05.2022 про вiдмову в задоволеннi позовних вимог. Постанову у справi №947/23450/21 винесено колегiєю суддiв у складi: головуючого суддi Драгомерецького М.М., суддiв Громiка Р.Д. та Сегеди С.М., тобто в iдентичному складi, який визначено для розгляду апеляцiйної скарги у справi №947/16889/25.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси вiд 05 грудня 2025 року закрито провадження у справi №947/16889/25 на пiдставi п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з посиланням саме на рiшення у справi №947/23450/21, яке було залишено без змiн цiєю ж колегiєю суддiв.

Зазначено, що справи №947/23450/21 та № 947/16889/25 є пов`язаними, оскiльки оскаржувана ухвала про закриття провадження прямо посилається на постанову апеляцiйного суду у справi №947/23450/21 як на пiдставу закриття. Таким чином, суддi, якi ухвалили постанову у справi №947/23450/21, фактично оцiнюватимуть законнiсть судового рiшення, яке ґрунтується на їхнiй же постановi. Це створює пряму заiнтересованiсть у результатi розгляду справи та порушує принцип безстороннностi суду. Суддi Драгомерецький М.М., Громiк Р.Д. та Сегеда С.М. вже сформували свою правову позицiю щодо спiрних правовiдносин, ухваливши постанову вiд 23.11.2023 у справi №947/23450/21. Ця постанова є центральним аргументом суду першої iнстанцiї для закриття провадження у справi №947/16889/25. Так, апеляцiйна скарга мiстить доводи про те, що позовнi вимоги у справi №947/16889/25 є вiдмiнними вiд вимог у справi №947/23450/21: - у справi №947/23450/21 предметом позову було визнання права власностi на двi квартири повнiстю; - у справi №947/16889/25 предметом позову є визнання права власності на 1/2 частку однiєї квартири; - у справi №947/16889/25 додатково заявлена вимога про встановлення факту вiдсутностi спадкоємцiв першої черги, якої не було у справi №947/23450/21; - коло вiдповiдачiв у справах є рiзним. Визнання зазначених вiдмiнностей потребуватиме вiд колегiї суддiв фактичного визнання неповноти своїх висновкiв у справi №947/23450/21, що створює бар`єр для об`єктивного розгляду справи.

Окрім того, зазначено, що вiдповiдно до ч. 6 ст. 357 ЦПК України процесуальні рішення по апеляційній скарзі виносяться протягом 5 днів. Апеляцiйна скарга подана 12 грудня 2025 року, автоматизований розподiл здiйснено 15 грудня 2025 року. Станом на дату подання цiєї заяви жодне процесуальне рiшення не прийнято, що свiдчить про недотримання встановлених процесуальних строкiв.

Також зазначено, що заявником ОСОБА_1 подано дисциплiнарну скаргу на дiї суддiв Драгомерецького М.М., Громiка Р.Д. та Сегеди С.М. до Вищої ради правосуддя, про що свiдчать докази вiдправлення поштового вiдправлення (копiя опису вкладення та квитанцiї додається). Ця обставина додатково обґрунтовує наявнiсть конфлiкту iнтересiв та може вплинути на об`єктивнiсть розгляду справи.

Перевіривши доводи заяви про відвід та вивчивши матеріали апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява про відвід суддів є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина 7 пункт 1 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Однією із гарантій права учасника справи на незалежний, безсторонній і справедливий суд є право на відвід судді (колегії суддів). Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши заяву про відвід встановлено, що доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця В.В. про відвід суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. фактично зводяться до незгоди заявника із судовим рішенням, а саме з постановою Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року по справі №947/23450/21, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того, постанова Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року по справі №947/23450/21 набрала законної сили, в касаційному порядку не переглядалась.

Щодо тверджень представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця В.В. про наявність обґрунтованих сумнiвів в здатностi колегiї суддiв неупереджено оцiнити аргументи скаржника про нетотожнiсть позовних вимог у справах №947/23450/21 та №947/16889/25, про пряму заінтересованість в результаті розгляду справи, та про те, що заявником ОСОБА_1 подано дисциплiнарну скаргу на дiї суддiв Драгомерецького М.М. , Громiка Р.Д. та Сегеди С.М. до Вищої ради правосуддя, слід зазначити наступне.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії» (заява №16812/17) ЄСПЛ висловився про те, що безпідставні звинувачення суддів в упередженості та скарги на них до дисциплінарних органів можуть бути оцінені як спроби паралізувати здійснення правосуддя.

Згідно із об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Отже, заявляючи відвід заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях суддів фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, до заяви про відвід не надано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громiка Р.Д. та Сегеди С.М. при розгляді даної цивільної справи.

Підстав для встановлення будь-якої, прямої чи побічної заінтересованості судді у справі, що викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності, під час розгляду даної справи, апеляційним судом не встановлено.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Колегія суддів зазначає, що подання скарги до Вищої ради правосуддя не свідчить про упередженість суддів під час розгляду справи, а тому не може бути підставою для відводу. При цьому, з`явлення відводу судді є процесуальним правом учасників справи. Така позиція відповідає рішенню Ради суддів України від 08.06.2017 за №34, яке встановлює, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи, і не є підставою для відводу судді (самовідводу).

Слід також зазначити, що суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М. перебував в відпустці з 22 по 25 грудня 2025 року, а тому твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця В.В. про те, що станом на момент подання заяви про відвід колегією суддів були порушенні строки передбачені ч. 6 ст. 357 ЦПК України для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, є помилковими.

Таким чином, розглянувши заяву про відвід суддів, з точки зору національного закону, а саме ст. ст. 36-37 ЦПК України та в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду, колегія суддів не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності суддів, а доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. носять характер непідтверджених звинувачень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування, тому не можуть бути підставою для відводу.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Васильця Віталія Вікторовича про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. - визнати необґрунтованою.

Матеріали апеляційного оскарження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Василець Віталій Вікторович на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Савицької Олени Юліанівни про встановлення факту відсутності спадкоємців, визнання права власності на частку квартири, на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України (справа №947/16889/25), передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення судді, у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку, для вирішення питання про відвід.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда