Провадження №2/748/67/26
Єдиний унікальний № 748/1734/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2026 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретарів Базарної М.В., Крошки І.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Тетяна Володимирівна, Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить визнати недійсною відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчену секретарем виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковською Т.П. 11 квітня 2016 року, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В., зареєстроване в реєстрі за № 1104, на ім`я ОСОБА_5 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в частині права на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Вимоги мотивує, тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - брат позивача ОСОБА_1 та дядько відповідача. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, у тому числі на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 стали його брати позивач та ОСОБА_1 . Позивач вважав, що прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , оскільки на момент відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав із спадкодавцем. На прохання свого брата ОСОБА_1 , позивач разом з ним звернувся до сільської ради для підписання заяви. У присутності секретаря сільської ради позивач підписав заздалегідь надрукований документ, який не читав, оскільки погано бачив, зміст документа йому не зачитували, наслідки підписання не роз`яснювали. На момент підписання відмови від прийняття спадщини він був особою похилого віку (59 років), юридично необізнаним, вважав що підписання цієї заяви необхідно для оформлення ОСОБА_1 своєї частки у спадщини (1/6 частини будинку). Про наявність заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 позивач дізнався лише при зверненні до нотаріуса 08 листопада 2024 року. Відповідач ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_1 і племінницею позивача та є власником 1/3 частини вказаного житлового будинку, яка прийняла спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 . Вважає, що подана ОСОБА_1 заява від 11 квітня 2016 року про відмову від прийняття спадщини є протиправною та такою, що порушує права позивача та підлягає визнанню недійсною. Просить суд визнати недійсною заяву, подану від 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після смерті його брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В., зареєстроване в реєстрі за № 1104, на ім`я ОСОБА_5 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в частині права на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

03 листопада 2025 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, у якому вона просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Заперечення обгрунтовані тим, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволнню, оскільки заява про відмову від прийняття ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підписана ним особистю, позивачу роз`яснено право відкликання поданої заяви протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Разом з тим позивачтаким правом не скористався. Підписуючи заяву, ОСОБА_1 підтвердив, що він у дієздатності не обмежений, під опікою, піклуванням, а також патронажем не перебуває, не знаходиться в алкогольному, токсичному, наркотичному стані. А тому усвідомлював всі істотні обставини правочину. Посилання на наявність захворювання зору є необгрунтованим, оскільки діагноз встановлено майже через дев`ять років після подання оскаржуваної заяви. Посилання позивача щодо проведеного ремонту в будинку не стосуються предмету спору та не впливаються на встановлення фактичних і правових підстав позову. Крім того, відповідач зазначає що успадкувавши 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не користується ним та не здійснює жодного впливу на спосіб життя позивача. (а.с. 115-122).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Їх позиція зводиться до того, що позивач неправильно зрозумів заяву, підстав відмови від спадщини та наслідків такої відмови не прочитав, вчинив правочин на емоціях. Позивач суду зазначив, що після смерті брата ОСОБА_6 він зазначив своєму брату ОСОБА_7 , що проходить шість місяців, щоб той писав відмову від спадщини, на що ОСОБА_7 зазначив, що буде приймати спадщину. У подальшому на прохання брата та його дружини у секретаря сілької ради він підписав заяву про відмову від спдщини після смерті брата. Вважав, що підписав відмову від спадщини не на половину, а на 1/6 частину спадкового майна. Підпис на заяві ставив один раз. У нього поганий зір, може читати лише великі букви. З 2018 року йому допомагала сусідка передавати показники лічильників, бо сам він погано бачить. Секретар сільської йому нічого не пояснила, він неграмотний, сказала постав підпис, він поставив. Стверджував, що ніяких домовленостей з братом з приводу спадкування його донькою не було. Допитаний у якості свідка позивач надав показання, що після смерті його брата ОСОБА_6 він звернувся до іншого свого брата ОСОБА_7 , щоб той зробив відмову від спадщини. Наступного дня брат йому повідомив, що буде приймати спадщину. Ще через день позивачу зателефонувала дружина брата та сказала, щоб він ішов до сільської ради та підписав заяву, позивач так зрозумів, що він не проти, щоб кожен з братів спадкував по частині частки померлого брата. Він прийшов до сільської ради, у кабінеті були секретар сілької ради та дружина брата ОСОБА_8 . Жодних документів він секретарю не надавав, заява була уже надрукована, він її підписав, зміст не читав, наслідків йому ніхто не роз`яснив. Він вважав, що підписує заяву, що не заперечує, щоб брат успадкував теж половину частки після смерті іншого брата. В подальшому для оформлення спадщини нікуди не звертався. У кінці 2024 року хотів оформити земельну ділянку, тоді дізнався, що документи "не в порядку". Він звернувся до приватного нотаріуса Петрушиної та порадила звернутись до приватного нотаріуса Кириченко, у якої відкрита спадкова справа. Стверджував, що станом на 2016 рік він погано бачив, тому не міг прочитати заяву. Окулярами він ніколи не користувався. Заперечив, що між ним та братом ОСОБА_7 була домовленість, що частку брата ОСОБА_6 в подальшому успадкує відповідач по справі, його племінниця. У будинку проживає він один, ремонт робив самостійно, відповідач до будинку не з`являється та не надає коштів на його ремонт та підтримання у належному стані.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. Суду зазначила, що позивач власних дітей не мав, сам залишився у батьківському будинку, після смерті її батька запропонували оформити спадщину на неї, вона погодилась. Зазначила, що була домовленість, що позивача вона турбувати не буде, буде допомагати лише за потреби, тому до будинку вона приходить лише за потребою позивача. Дядько був здоровий, жив своїм життям, допомоги не потребував.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Тетяна Володимирівна у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.15).

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 11 грудня 2007 (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №02-22/614 від 06 листопада 2024 року ОСОБА_4 , 1954 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним був зареєстрований його брат ОСОБА_1 , 1957 р.н. (а.с. 17).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братами померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, наявних в спадковій справі.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження та копією актового запису про укладення шлюбу №8 від 15 травня 1993 року. Після одруження ОСОБА_9 змінила прізвище на " ОСОБА_10 " (а.с. 112).

15 квітня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 як спадкоємець п`ятої черги.

Зі спадкової справи № 81/2016 вбачається, що від ОСОБА_1 від ОСОБА_1 приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. подані заяваи від 11 квітня 2016 року про відмову від прийняття спадщини за законом як спадкоємців другої черги після смерті їх брата ОСОБА_4 .

Зі змісту заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 вбачається, що секретарем сільської ради ОСОБА_1 було роз`яснено, що заява може бути відкликана на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини та про правові наслідки подачі такої заяви.

У присутності секретаря сільської ради та виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковської Т.П. ОСОБА_1 стверджує, що в дієздатності не обмежений, під опікою, піклуванням, а також патронажем не перебуває, не заходиться у алкогольному , токсичному, наркотичному стані.

Підпис було поставлено особисто позивачем, секретарем сільської ради та виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковською Т.П. засвідчено справжність підпису, який зроблений в її присутності. Особу ОСОБА_1 , який підписав документ, встановлено, його дієздатність перевірено.

За заявою ОСОБА_5 від 03 серпня 2016 року про видачу свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 серпня 2016 року, а саме на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_9 , 2/3 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 . (а.с. 14).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

Згідно із положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Тлумачення частини шостої статті 1273 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями частини п`ятої статті 1274 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі неподання заяви про відкликання відмови від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, така відмова може бути визнана судом недійсною за позовом сторони такого правочину (заінтересованої особи), виключно з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відмова від прийняття спадщини, відмова від прийняття спадщини на користь іншої особи, відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини є односторонніми правочинами, які можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Тлумачення норм статей 1273, 1274 ЦК України дає підстави зробити висновок про існування двох видів відмови від права на прийняття спадщини: без зазначення особи, на користь якої вона зроблена, та із зазначенням такої особи або осіб.

Засади здійснення суб`єктивного права спадкоємців, на користь яких відкрилася спадщина, на відмову від її прийняття, визначені статтями 1273, 1274 ЦК України.

Стаття 1273 ЦК України встановлює загальні вимоги щодо права на відмову від прийняття спадщини.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте за частиною шостою цієї статті відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на вчинення 11 квітня 2016 року відмови від прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4 під впливом помилки, зазначає правовою підставою позову правила статті 229 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За змістом статті 229 ЦК України під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , адресованої до привтаного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. та зареєстрованої 19 квітня 2016 року за №195, спадкова справа №81/2016, ОСОБА_1 відмовився від приняття спадщини за законом як спадкоємець другої черги після смерті брата ОСОБА_4 . У заяві зазначено, що секретарем сільської ради та виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковською Т.П. роз?яснено, що ця заява може бути відкликана на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини та що прийняття спадщини є угодою з однієї сторони та підпорядковується загальним вимогам до укладення угод, а також згідно ЦК України спадкоємець відповідає по боргах спадкодавця та витратам третіх осіб. Також роз?яснено, що прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадшини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини вважається таким, що прийняв усю спадщину. Спадкоємець має право відмовитись від частки у спадщини іншого стадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

У присутності секретаря сільської ради та виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковської Т.П. позивач стверджує, що в дієздатності не обмежений, під опікою, піклуванням, а також патронажем не перебуває, не заходиться у алкогольному, токсичному, наркотичному стані.

Підпис на заяві поставлено особисто позивачем ОСОБА_1 , чого він не заперечує у судовому засіданні. Секретарем сільської ради та виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковською Т.П. засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 , який зроблений в його її присутності. Особу ОСОБА_1 , який підписав документ, встановлено, його дієздатність перевірено. (матеріали спадкової справи, а.с. 41).

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні позивач не заперечував, що особисто підписав текст заяви про відмову від прийняття спадщини. Також самостійно прибув до приміщення Киселівської сільської ради з ініціативою подати заяву про відмову від прийняття спадщини, що підверджується показаннями у якості свідка секретаря сільської ради ОСОБА_11 .

З показань секретаря Киселівської сільської ради, яка засвідчувала заяву ОСОБА_1 . ОСОБА_11 суд також з`ясував, що ініціатива написання такої заяви виходила особисто від позивача, йому було роз`яснено, що він не успадкує спадщину після смерті брата ОСОБА_4 у зв`язку з його відмовою від прийняття спадщини.

Крім того, свідок ОСОБА_11 надала показання, що спрочатку брат позивача ОСОБА_12 цікавився у неї як переоформити спадщину, щоб вона залишилась його доньці, вона порадила звернутись до нотаріуса. Потім звернувся ОСОБА_13 , він сам прийшов до сільської ради з паспортом, хотів оформити відмову від прийняття спадщини після брата ОСОБА_6 , він особисто зазначив, до якого нотаруса буде звертатись ОСОБА_14 . Вона зробила усе так, як вимає законодавство, по зразку, який у неї був, надрукувала заяву у присутності ОСОБА_15 , зачитала її вголос, ОСОБА_13 її також перечитав та поставив свій підпис у її присутності. Нотаріальну дію вона зареєструвала у Журналі нотаріальних дій, позивач також ставив підпис і в Журналі. Оформлену заяву вона віддала ОСОБА_16 . До нотаріуса заява могла потрапити тільки від ОСОБА_15 . Оформлення цієї нотаріальної дії відбувалось у 2016 році, ОСОБА_13 на погіршення зору не скаржився, окулярами не користувався, заяву перечитав особисто.

Позивач стверджує що станом на момент вчинення правочину самостійно не міг прочитати заяву, оскільки у нього погіршився зір. До позовної заяви долучено консультативний висновок лікаря-офтальмолога від 09 квітня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 встанолено діагноз: Далекозорість слабкого ступеню обох очей. Незріла катаракта обох очей. Ангіоклероз сітківок (а.с. 21).

У даному випадку долучений позивачем доказ не є належним доказом для встановлення того, чи був здатний ОСОБА_1 станом на 11 квітня 2016 року самостійно прочитати заяву, оскільки наданий висновок виданий через дев`ять років після підписання заяви про відмову від прийняття спадщини.

Допитані судом свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали показання, що уже декілька років ОСОБА_1 погано бачить та запрошує ОСОБА_19 або іншу сусідку, щоб записала покази лічильника газу.

Покази зазначених свідків не спроможні на думку суду спростувати покази свідка ОСОБА_11 про можливість позивачем майже десять років тому 11 квітня 2016 року самостійно прочитати зміст заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки мають суб`єктивну оцінку та не підтверджені відповідними медичними висновками.

Посилання позивача про те, що спірний будинок є єдиним житлом позивача, а тому жодної причини відмовлятись від свого права на спадщину за законом у ОСОБА_1 не було, не знайшли свого підтвердження, оскільки останньому належить 2/3 частини зазначеного будинку, а відмовився він від 1/3 частки цього будинку, що надає йому право володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Крім того, як за показами самого позивача, так і відповідача ОСОБА_3 він проживає у будинку один, ОСОБА_3 у будинку не з`являється тривалий час.

Посилання позивача на самостійне проведення ремонту у будинку не стосуються предмету спору та не впливаються на встановлення фактичних і правових підстав позову.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що при підписанні позивачем заяви про відмову від спадщини після смерті брата ОСОБА_4 секретарем сільської ради ОСОБА_11 йому було роз`яснено вимоги чинного законодавства щодо порядку та правових наслідків вчинення таких дій, текст оспорюваної заяви викладено чітко, він є зрозумілим та не містить можливості двозначного тлумачення, а також ураховуючи відсутність об`єктивних і належних доказів про підписання вказаної заяви під впливом помилки, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини від 11 квітня 2016 року.

Позивачем в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів того, що відмова від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 підписана ним через його неправильне, помилкове уявлення про природу чи елементи вчинюваного ним правочину, що вплинуло на його волевиявлення.

Суд зауважує, що позивач у розумінні положень статті 229 ЦК України не довів належними та допустимими доказами наявність у його діях помилки при вчиненні одностороннього правочину. Позивач не довів, що при вчиненні одностороннього правочину про відмову від прийняття спадщини, він помилявся щодо природи такої відмови, своїх прав та обов`язків.

При цьому передбаченим частиною шостою статті 1273 ЦК України правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 не скористався.

Доводи позивача, що йому не роз`яснювали зміст заяви про відмову від спадщини не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням принципу диспозитивності, з огляду на предмет і підстави заявленого позову, обов`язок доказування наявності помилки при вчиненні правочину процесуальний закон покладає на особу, яка помилилася, однак позивач на підтвердження своїх вимог про визнання недійсною відмови від спадщини не довів на підставі належних і допустимих доказів, що такий помилка дійсно мала місце, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому необхідно приймати до уваги, що подання до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини передбачає певні активні дії особи, пов`язані із настанням для неї відповідних наслідків, що зазвичай впливають на її майнові права. Крім того, підписання особою в нотаріальній конторі будь-яких документів повинно сприйматись як настання юридичного факту, з яким пов`язано виникнення або припинення прав та обов`язків, а тому особа повинна належним чином цікавитися про зміст таких документів у поєднанні із можливими юридичними наслідками (такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 727/7658/15-ц (провадження № 61-10888св18)).

Крім того, суд враховує, що позивач обізнаний, як з порядком прийняття спадщини, так і з написанням заяв про відмову від прийняття спадщини, оскільки як встановлено з його пояснень у судовому засіданні, оформляв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_20 .

Суд зазначає, що оскільки у розумінні положень статті 229 ЦК України позивач не довів наявність в його діях помилки при здійсненні правочину у вигляді відмови від прийняття спадщини, так як секретарем сільської ради було роз`яснено суть його дій та зміст статей ЦК України, які регламентують право спадкоємця на відмову від спадщини. Отже, підписуючи заяву від 11 квітня 2016 року позивач свідомо позбавив себе права на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеність наявності помилки в діях позивача при здійсненні одностороннього правочину від 11 квітня 2016 року щодо відмови від прийняття спадщини.

Щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину суд зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, і недоведеність першої вимоги є наслідком незадоволення вимоги щодо вимоги, яка є похідною.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК україни у разі відмови у задоволенні позовних вимог судовий збір позивачу не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Тетяна Володимирівна, Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, про визнання недійсною відмови ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченої секретарем виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Волковською Т.П. 11 квітня 2016 року та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. на ім`я ОСОБА_3 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в частині права на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.