Справа №303/9452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.,

з участю представників заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Кривенього Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області, Мукачівського відділу ДВС, Дніпровського відділу ДВС у м. Кам`янське щодо незняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду, мотивуючи вимоги тим, що у вересні 2025 року йому стало відомо про наявність активних записів у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна про арешт всього його майна, накладених у межах низки виконавчих проваджень, які на цей час завершені (закінчені або знищені за терміном зберігання), однак арешти не були зняті державними виконавцями, що порушує його право на розпорядження власністю. Представник боржника звертався до органів ДВС із запитами, проте отримав відмови, обґрунтовані відсутністю матеріалів проваджень у зв`язку з їх знищенням.

Скаржник просить поновити строк на подання цієї скарги, визнати протиправною бездіяльність органів ДВС, яка полягає у незнятті арешту з усього належного йому нерухомого та рухомого майна, та зобов`язати органи ДВС скасувати записи про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі обтяжень рухомого майна.

Від представника стягувача АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк, стягувач) надійшли письмові пояснення, в яких він просить відмовити у задоволенні скарги. Вказує на пропуск скаржником 10-денного строку звернення до суду, стверджуючи, що про наявність арештів боржнику було відомо значно раніше вересня 2025 року, оскільки арешти накладалися ще у 20112015 роках. Зазначає, що боржником не надано доказів повного виконання судових рішень, а факт завершення виконавчих проваджень не є автоматичною підставою для зняття арешту, якщо борг не сплачено. Стверджує, що відсутність матеріалів проваджень унеможливлює перевірку підстав їх завершення, а отже, зняття арешту за таких умов може порушити права кредитора на отримання коштів у майбутньому.

Від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське надійшло заперечення на скаргу, у якому орган ДВС просить відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що скаржником пропущено 10-денний строк звернення до суду, оскільки відповіді на запити з інформацією про арешти були надані органами ДВС ще у жовтні 2025 року, тоді як скарга подана лише 02.12.2025. Крім того, відділ зазначає, що за відсутності матеріалів виконавчого провадження та доказів повного виконання рішення суду, підстави для зняття арешту відсутні.

Відділ ДВС у м. Мукачево в письмовому зверненні до суду, зважаючи на відсутність відкритих проваджень щодо скаржника, просив вирішити справу на розсуд суду.

Представники решти учасників справи в судове засідання не з`явилися, про своє ставлення до справи суд не повідомили.

Скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).

Згідно з нормами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

Щодо поновлення строку оскарження

Скаржник зазначив, що про наявність арештів йому стало відомо у вересні 2025 року, проте він обрав шлях досудового врегулювання спору, звертаючись із відповідними заявами до органів ДВС. Офіційну відмову у знятті обтяжень (лист Мукачівського відділу ДВС № 78590) було отримано лише 26.11.2025 р., після чого він невідкладно звернувся до суду (02.12.2025 р.).

Суд відхиляє доводи Дніпровського відділу ДВС щодо пропуску строку звернення з огляду на те, що отримання скаржником у жовтні 2025 року витягів з реєстру «ВП-Спецрозділ» лише констатувало факт наявності записів, проте не містило остаточної відповіді органу ДВС щодо можливості або відмови у знятті цих обтяжень. Саме офіційна відмова (зокрема лист від 26.11.2025), якою скаржнику було остаточно відмовлено у вчиненні дій з посиланням на знищення матеріалів справи, є тим моментом, коли особа достеменно дізналася про протиправну бездіяльність ДВС та неможливість вирішення питання в позасудовому порядку.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду (зокрема, у постанові від 14.08.2023 р. у справі № 927/322/14), згідно з якою бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка полягає у незнятті арешту з майна після закінчення виконавчого провадження, має триваючий характер. Оскільки право власності боржника продовжує бути обмеженим без належних правових підстав, таке порушення є триваючим у часі, а отже, право на судовий захист не може бути обмежене лише фактом спливу строку з моменту накладення арешту чи первинного ознайомлення з ним.

Враховуючи вищевикладене, а також необхідність дотримання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на доступ до суду, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити його.

Щодо суті скарги

Суд, дослідивши матеріали справи, витяги з АСВП та «ВП-Спецрозділ», встановив наступне:

1. Виконавче провадження № 39097507 (Дніпровський ВДВС у м. Кам`янське) відкрито 30.07.2013 р. на підставі виконавчого листа № 2-1555/11, виданого Мукачівським міськрайонним судом. 31.07.2013 р. державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. 20.09.2013 р. провадження закінчено на підставі п. 10 ст. 49 «Про виконавче провадження» (направлення за належністю). Арешт не знято.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у ред. 2013 р.), при направленні документа за належністю арешт не знімається для забезпечення безперервності стягнення. Відтак, у діях даного органу ДВС відсутня протиправна бездіяльність, а обов`язок щодо подальшого зняття цього арешту перейшов до органу ДВС, який фактично завершував виконання документа.

Простежуючи подальший рух виконавчого документа (виконавчий лист № 2-1555/11), суд встановив, що останній був прийнятий до виконання Відділом примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області (ВП № 46339195). Оскільки фінальне завершення процедури стягнення відбулося саме у цьому органі, він і є відповідальним за незняття «транзитних» арештів, накладених іншими підрозділами в межах цього ж документа.

2. Виконавче провадження № 46339195 (ВПВР УЗПВР у Закарпатській області) відкрито 05.02.2015 р. на підставі виконавчого листа № 2-230/11, виданого Мукачівським міськрайонним судом про стягнення 5 281 905,11 грн. 05.02.2015 р. накладено арешт на все майно. 18.06.2015 року вказане провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про повне фактичне виконання рішення суду. Запис про арешт № 8674996 залишається активним.

Закінчення провадження з підстави повного фактичного виконання рішення (п. 9 ст. 49) безумовно зобов`язувало виконавця зняти всі накладені арешти згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Збереження обтяження після повного розрахунку з кредитором є грубим порушенням права власності та свідчить про протиправну бездіяльність.

3. Виконавче провадження № 26089908 (Мукачівський міський ВДВС) відкрито 19.04.2011 р. на підставі виконавчого листа № 2-230/11. 21.04.2011 р. накладено арешт на все майно (запис № 4235891). Провадження закінчено 29.09.2011 р. на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт не знято.

Обов`язок зняття цього арешту так як і в першому випадку мав бути виконаний органом ДВС, який здійснював фінальні дії з виконання даного листа (тобто ВПВР у Закарпатській області у 2015 році). Оскільки останній провадження завершив, але арешт, накладений на попередньому етапі в Мукачеві, не зняв бездіяльність лежить на органі, що завершував зведене або останнє провадження.

4. Виконавчі провадження № 34710764, № 29208832, № 28312454 (Мукачівський міський ВДВС) відкриті протягом 2011-2012 рр. на підставі виконавчих листів Мукачівського міськрайонного суду. Усі провадження завершені, матеріали знищені за терміном зберігання (3 роки), однак записи про обтяження в реєстрах не вилучені.

Факт знищення провадження за терміном зберігання означає, що держава офіційно припинила будь-які спроби стягнення за цим документом. Відтак, утримання арешту понад 10 років за «мертвим» провадженням це порушення ст. 1 Першого протоколу до ЄСПЛ (непропорційність втручання). Незняття арешту перед знищенням справ є недоліком у роботі органу ДВС, який підлягає усуненню шляхом покладення обов`язку зняти обтяження на правонаступника відділу (Мукачівський ВДВС).

Отже, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент завершення проваджень) та чинної редакції ст. 59 цього Закону, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, а відомості про обтяження виключаються з реєстрів.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду (зокрема, у постанові від 12.10.2022 р. у справі № 203/3435/21), згідно з якою наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відсутність матеріалів виконавчого провадження, які були знищені за терміном зберігання, не звільняє орган ДВС від обов`язку виправити допущену бездіяльність, оскільки право на власність є абсолютним, а процедурні чи технічні труднощі державного органу не можуть бути підставою для обмеження прав людини

Щодо визначення належних суб`єктів оскарження, суд зазначає, що внаслідок реорганізацій структури Міністерства юстиції, функції з виконання рішень та зберігання архівів на відповідних територіях перейшли до сучасних підрозділів ДВС. Їхня правосуб`єктність у даних правовідносинах підтверджується Положенням про органи ДВС (наказ МЮУ № 1145/5) та фактом надання ними відповідей на запити скаржника.

Відповідно до п. 12 Розділу II та п. 4 Розділу IV Положення про АСВП (наказ МЮУ №2432/5), Система забезпечує автоматизований облік, а технічна можливість скасування арешту здійснюється шляхом внесення відомостей до АСВП уповноваженою особою відділу, незалежно від наявності архівного паперового носія. Таким чином, саме на правонаступників (сучасні відділи ДВС) покладено обов`язок привести стан Державних реєстрів у відповідність до закону.

Щодо заперечень стягувача

Суд відхиляє доводи про пропуск строку, оскільки скаржник довів, що про триваючу бездіяльність ДВС йому стало відомо після отримання відмов у листопаді 2025 року. Крім того, незняття арешту при закінченому провадженні є триваючим порушенням, яке не обмежене строками оскарження в силу самої природи права власності.

Представник Банку стверджує про відсутність доказів виконання рішення. Однак, надана самим стягувачем постанова про відкриття ВП № 46339195 від 03.02.2015 свідчить про пред`явлення до виконання виконавчого листа № 303/4508/14-ц. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), вказане провадження було закінчено 18.06.2015 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час вчинення дії), що означає фактичне повне виконання рішення. Оскільки стягувач не оскаржував постанову про закінчення провадження з цієї підстави протягом 10 років, суд розцінює посилання на «невиконання» як такі, що суперечать офіційним даним державного реєстру.

Надана Банком постанова у ВП № 26089908 від 22.04.2011 підтверджує, що арешт майна накладався на виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду № 2-1784 про забезпечення позову. Враховуючи, що в подальшому основний спір за цим кредитом був вирішений, а виконавчий документ за результатом розгляду (ВЛ № 303/4508/14-ц) виконаний у повному обсязі, заходи забезпечення позову втратили свою процесуальну мету. Подальше існування обтяження за відсутності спору є непропорційним втручанням у право власності.

Твердження ДВС про неможливість зняття арешту через знищення справ суд вважає безпідставними. Знищення паперових носіїв за терміном зберігання є внутрішньою процедурою органу ДВС, яка не може нівелювати право особи на звільнення майна від арешту після завершення процедури стягнення. Відсутність матеріалів лише підтверджує, що виконавчі дії за вказаними номерами не проводяться понад 10 років, що за правилами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції робить обтяження нелегітимним за ознакою тривалості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447-451 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання скарги задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження бездіяльності органів державної виконавчої служби

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту, заборони на відчуження та нескасування розшуку майна ОСОБА_2 .

В частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовити.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Шандора Петефі, будинок 14) вчинити дії щодо:

зняття арешту та скасування заборони на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладених у межах виконавчого провадження № 46339195 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 8674996 від 05.02.2015 року);

зняття арешту та скасування заборони на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладених 31.07.2013 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське у межах виконавчого провадження № 39097507 (номер запису про обтяження: 2006916), як таких, що супроводжували виконання виконавчого листа № 2-1555/11, виданого Мукачівським міськрайонним судом;

припинення розшуку майна (зокрема транспортних засобів), оголошеного у вказаних виконавчих провадженнях.

Зобов`язати Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Коменського, 11) вчинити дії щодо:

зняття арешту та скасування заборони на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладених у межах виконавчих проваджень: № 26089908 (запис про обтяження № 4235891 від 21.04.2011), № 34710764, № 29208832, № 28312454;

припинення розшуку майна (зокрема транспортних засобів) та вилучення відповідних записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вищевказаними виконавчими провадженнями.

Визначити, що дана ухвала є підставою для скасування (вилучення) відповідних записів про обтяження (арешти, заборони на відчуження, розшук) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та інформаційних системах Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Юрій МИРОШНИЧЕНКО