Справа № 464/355/25 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/1639/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

Cекретар Іванова О.О.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників у м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ФК«Процент» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11 квітня 2025 року у справі № 464/355/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК«Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

13 січня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» - Руденко Костянтин Васильович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6489 від 02 лютого 2024 року по нарахованих та несплачених процентах у розмірі 35841,22 грн за період з 02 лютого 2024 року по 28 грудня 2024 року, що нараховані відповідно до п.2.1 кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876 % річних), покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань.

Позовна заява мотивована тим, що 02 лютого 2024 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено кредитний договір № 6489 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника, у зв"язку з чим остання отримала в кредит 5000 грн. строком на 365 днів з встановленою процентною ставка 2,4 % від суми кредиту за кожний день.

У зв"язку з неналежним виконанням умов договору заборгованість по несплачених процентах складає 35 841,22 грн за період з 02 лютого по 28 грудня 2024 року, що нараховані відповідно до п.2.1 кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876 % річних).

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» заборгованість за кредитним договором № 6489 від 02 лютого 2024 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 22805,22 грн за період з 02 лютого по 28 грудня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» 1534,83 грн судового збору та 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржив представник ТОВ«ФК «Процент» - адвокат Руденко К.В. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Укладаючи кредитний договір, сторонами було погоджено розмір процентної ставки, а саме 2,4% від суми кредиту за кожен день користування (876% річних). Укладаючи кредитний договір ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору та з правилами надання грошових коштів у позику. Суд безпідставно застосував до даних правовідносин для зменшення процентної ставки п.17 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" оскільки до кредитного договору після набрання законної сили Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" не вносились зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надав належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності. Суд безпідставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу та розмір судового збору. В суді першої інстанції було надано належні докази на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн і такий розмір є співмірним із складністю даної справи.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК«Процент» повністю, а також стягнути з ОСОБА_2 на їхню користь судові витрати пов"язані з розгляд справи в суді першої інстанції, а саме, у розмірі 2422,40 грн судового збору, 10000 грн витрат на правову допомогу, а також судові витрати пов"язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме, 4542 грн судового збору та 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову становить менше тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 02 лютого 2024 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено кредитний договір № 6489 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора 774414, що підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи товариства. Договір також підписано кредитодавцем.

Згідно умов укладеного договору: сума кредиту 5000 грн; строк надання кредиту та строк дії договору 365 днів; процентна ставка 2,4 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 876%) користування кредитом; товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові (переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY, ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу без відкриття рахунків).

ТОВ «ФК«Процент» на виконання умов укладеного договору здійснено 02 лютого 2024 року переказ через платіжну систему Fondy (document id 735968488) у розмірі 5000 грн. кредиту на зазначену у договорі карту відповідача, що підтверджується квитанцією.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було долучено розрахунок заборгованості нарахованих та несплачених процентів у розмірі 35841,22 грн за період з 02 лютого по 28 грудня 2024 року, що нараховані відповідно до п.2.1 кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876 % річних), надаючи оцінку якому, суд виходить із наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 у зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та користування кредитними коштами допустила заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з врахуванням обмежень встановлених Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що кредитний договір №6489 укладений 02 лютого 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» без врахування обмежень щодо денної відсоткової ставки.

Трактування представником ТОВ«ФК«Процент»Законів України на власний розсуд не створює жодних наслідків для того, щоб вважати, що дія Закону України «Про споживче кредитування» на момент підписання 02 лютого 2024 року між сторонами кредитного договору №6489 не поширюється і таке виключення може існувати.

Кредитний договір укладено в момент дії Закону України «Про споживче кредитування», яким встановлено обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки.

Жоден з доводів апеляційної скарги не дає підстав вважати, що ТОВ «ФК«Процент» після укладення кредитного договору в якому розмір денної процентної ставки не відповідав максимальному розміру денної процентної ставки встановленої Законом України «Про споживче кредитування», мало право нараховувати ОСОБА_1 відсотки в розмірі зазначеному в розрахунку заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ«ФК«Процент» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за несплаченими процентами за період з 02 лютого 2024 року по 28 грудня 2024 року в розмірі 35841,22 грн. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції стягнув заборгованість в розмірі 22805,22 грн, тобто позов задоволено на 63%.

ТОВ «ФК«Процент» при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Сихівський районний суд м.Львова своїм рішення від 11 квітня 2025 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1534,83 грн.

В позовній заяві ТОВ «ФК «Процент» міститься вимога про стягнення з ОСОБА_1 на їхню користь 10000 грн витрат на правову допомогу.

В підтвердження понесення витрат долучено: копію договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року; фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Руденко К.В.; фотокопію довіреності; фотокопію акту приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, від 27 листопада 2024 року; фотокопія платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 29.11.2024.

Згідно умов договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року укладеного між ТОВ "ФК "Процент" та адвокатом Руденко К.В., сторони погодили, що вартість послуг виконавця становить: 9000 грн складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника; 1000 грн складання та надсилання адвокатського запиту.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ "ФК «Процент" було долучено витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, від 27 листопада 2024 року та завіреного Руденко К. 09.01.2025, згідно якого адвокат Руденко К.В. підготував для ТОВ "ФК "Процент":позовну заяву про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів (9000 грн), адвокатський запит про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 (1000 грн). Пунктом 2 цього витягу зазначено, що загальна кількість складених позовних заяв становить 9 шт. на загальну вартість 90 000 грн.

Колегія суддів вважає, що витрати на правову допомогу, які просив стягнути позивач в суді першої інстанції, є значно завищеними, а сума 500 грн.,яку стягнув суд першої інстанції заниженою.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Крім того, у зазначеній постанові, Верховний Суд прописав, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги суть спору, правовідносини у справі між сторонами, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлена в суді першої інстанції вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн не є співмірною із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), тому вважає, що розмір витрат на правову допомогу становить 3 000,00 (три тисячі грн.).

У апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ФК «Процент» К.Руденко просить стягнути 15 000,00 грн. за написання апеляційної скарги. В доповнення до апеляційної скарги надає Договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, Довіреність від імені ТОВ «ФК «Процент», Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2412 від 23.10.2018 та Акт приймання-передачі наданих послуг №29 від 15.04.2025 року.

Колегія суддів вважає, що витрати за написання апеляційної скарги адвокатом, який готував справу в суд першої інстанції, вивчав предмет спору, ознайомлений із його суттю, не становить значних складнощів, оскільки повторюються доводи, зазначені у позовній заяві, тому стягненню підлягає 3 000,00 (три тисячі гривень).

Доводи апеляційної скаргив частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6489 від 02 лютого 2024 року не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування в частині стягнення боргу колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3ч.2ст.141 ЦПК України).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Процент»задовольнити частково в частині стягнення судових витрат на правову допомогу.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11 квітня 2025 року у справі № 464/355/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзалишити без змін.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11 квітня 2025 року у справі № 464/355/25 в частині стягнення витрат на правничу професійну допомогу змінити, визначивши суму стягнення 3 000,00 ( три тисячі гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела,4) 3 000,00 (три тисячі грн.) витрат на професійну правничу допомогу за написання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра