Справа № 347/1018/25
Провадження № 2/347/31/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Атаманюк О.І.,

представник відповідача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

21.05.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.01.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» Іванюк Сніжанною Василівною подано заявку на отримання кредиту № 2572406.

Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №2572406 від 02.01.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Таким чином, 02.01.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» () було укладено договір про надання споживчого кредиту №2572406. У той же день на банківську картку відповідача були перераховані кредитні кошти у сумі 10000 гривень.

Представник позивача вказує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 р. згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «МІЛОАН» () відступлено право вимоги за кредитним договором № 2572406 від 02.01.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 16377,02 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4298 грн.; заборгованість за відсотками становить 12079,02 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Отже, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором № 2572406 від 02.01.2021р.

Ухвалою судді від 04.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.06.2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не укладала жодного кредитного договору із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», жодних коштів від даного підприємства не отримувала, а тому у неї відсутня будь яка кредиторська заборгованість перед позивачем в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС».

Стосовно договору про споживчий кредит №2572406 від 02.01.2021, представник відповідача звертає увагу, що він не підписувався жодною із сторін взагалі. Так, виходячи з аналізу даного Договору, який наданий як доказ позивачем, в п.10 Реквізити сторін можна побачити, що жодна сторона даний Договір не підписувала. Зі сторони ОСОБА_1 (позичальника) відсутня алфавітно-цифрова комбінація тобто одноразовий ідентифікатор, яким нібито був підписний Договір зі сторони відповідача, а зі сторони ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) відсутній електронний цифровий підпис, відсутній протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Також не вказано прізвище директора ТОВ «Мілоан», що не допустимим для кредитних договорів.

У своїй позовній заяві ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підтвердження нібито надання кредитних коштів надав у якості доказу платіжне доручення 36810649 від 02.01.2021року. Проаналізувавши даний документ сторона відповідача вважає його неналежним і недопустимим доказом, оскільки воно не відповідає встановленому НБУ бланку платіжного доручення, на ньому відсутні реквізити щодо дати одержання банком платіжного доручення та дати проведення банком вказаної операції. Відмітка банку (печатка) проведення операції також відсутня. Крім того, відсутні дані банку отримувача, код банку отримувача та відсутній номер рахунку отримувача.

Водночас слід зазначити, що з 13 січня 2020 року всі платежі повинні здійснюватися виключно через нову систему нумерації рахунків IBAN, і слід використовувати лише нову форму платіжного доручення 2020 року. Ця нова форма була затверджена рішенням Національного банку України від 29.11.2019 року під номером 142 (далі -Постанова № 142). Ця Постанова внесла зміни до Інструкції про безготівкові розрахунки у національній валюті, затверджену НБУ 21.01.2004 року за номером 22 (далі - Інструкція № 22). Крім того, було внесено зміни до додатку 9 до Інструкції №22, який містить інформацію про реквізити платіжних документів. Таким чином, починаючи з 13 січня 2020 року, якщо платник у платіжному дорученні вкаже старі реквізити ("Код банку (МФО)" + "Номер рахунку") замість номера рахунку IBAN, такий документ буде відхилений Системою електронних платежів НБУ (СЕП), згідно з листом НБУ від 23.12.2019 року за номером 52-0011/67192.

Отже, представник відповідача ОСОБА_2 просить у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» відмовити повністю.

23.06.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Чуприна К.В. через систему «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що 02.01.2021 р. в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН Іванюк Сніжанна Василівна подала Заявку на отримання кредиту № 2572406. Відповідачу було направлено на номер телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор, який при введенні відповідачем підтверджує прийняття умов договору, що також доступний у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою:https://miloan.ua/.

Отже, наявність одноразового ідентифікатора та доступ до нього через особистий кабінет є підтвердженням того, що відповідач мав змогу ознайомитися з умовами кредитного договору та підтвердити свою згоду на їх виконання, що в свою чергу свідчить про належне виконання всіх процедур, передбачених договором.

Представник позивача звертає увагу на те, що кредитний договір не визнаний недійсним чи/або неукладеним у встановленому законом порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована. Також представник позивача зазначає, що доводи представника відповідача, що наданий в якості

доказів кредитний договір не містить електронних доказів генерування одноразового ідентифікатора за кредитним договором, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних договору, відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі і недостовірність електронного доказу. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 15.07.2022 року у справі № 914/1003/21.

Представник позивача стверджує, що на момент укладення договору діяли Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 29.12.2020 року, з умовами яких відповідач міг без перешкод ознайомитися, як до укладення договору, так і в ході його укладення, на веб-сайті Товариства за електронним посиланням https://miloan.ua/s/arhiv-2017-rules-miloan.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону).

З урахуванням наведеного вище, наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 36810649 від 02.01.2021 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених кредитним договором.

З метою всебічного та об`єктивного розгляду справи представник позивача у прохальній частині даної відповіді на відзив, заявила клопотання про витребування додаткових доказів на підтвердження факту перерахування відповідачеві кредитних коштів, так як позивач не уповноважений на самостійне отримання доказів, що містять інформацію, яка є банківською таємницею та яка відповідно до статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розкривається банками за рішенням суду.

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить задовольнити у повному обсязі позові вимоги, поновити позивачу пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів у цій справі.

25.06.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження факту надсилання відповідачу від первісного кредитора електронним повідомленням (SMS) на номер телефону одноразовий ідентифікатор, який при введені відповідачем підтверджує прийняття умов договору. Договір про надання кредиту повинен містити усі реквізити, в тому числі і підписи сторін (власноручними або електронні підписи). Однак Договір про споживчий кредит №2572406 від 02.01.2021, який нібито укладений між позивачем і відповідачем не містить усіх необхідних реквізитів.

Більш того, стороною позивача не надано в якості доказу скерування відповідних документів, і Договору про споживчий кредит №2572406 від 02.01.2021 в тому числі, на електронну пошту відповідача з електронної пошти ТОВ «Мілоан».

На підставі викладеного представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог товариства «ДІДЖИ ФІНАНС» відмовити повністю.

03.07.2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, яка обґрунтована тим, що умовами договору про споживчий кредит №2572406 від 02.01.2021, п.1.3 передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 02.01.2021.

Відповідно до ст.257 ЦКУ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Таким чином, вже починаючи з лютого 2021 року позивач фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто, починаючи з 2021 року по цей час строк позовної давності за вказаним договором сплив. А позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише в травні 2025 року.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене представник відповідача просить застосувати позовну давність у цій справі.

07.07.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Чуприна К.В. через систему «Електронний суд» подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначає наступне.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої

сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрі України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року.

Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився

на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.

Отже, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не пропущений.

10.11.2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких стверджує, що ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.07.2025 було витребувано в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» наступні докази:

- інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ;

- виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 02.01.2020 - 07.01.2020 з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 02.01.2020 - 07.01.2020;

- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 );

- ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_3 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Усі докази, які витребовувались судом на підставі клопотання позивача, надійшли на адресу суду листом від 22.07.2025 вих.№20.1.0.0.0/7-250717/33763-БТ.

Проведеним аналізом виписки за договором №б/н за період 02.01.2020-07.01.2020 встановлено, що ОСОБА_1 , відповідач у справі, жодних кредитних коштів від сторони позивача або інших осіб не отримувала взагалі.

Таким чином, позовні вимоги товариства «ДІДЖИ ФІНАНС» є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У судове засідання представник позивача не з`явився. У матеріалах справи міститься заява з проханням про розгляд справи без участі представника позивача, а також відсутні заперечення щодо можливості заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що платіжне доручення, надане стороною позивача на підтвердження надання кредиту відповідачу, не містить відтисків печаток, не відповідає вимогм закону, тому є недостовірним доказом. Згідно витребуваної з АТ КБ «ПриватБанк» судови виписки у спірний період на рахунок відповідача не надходили кредитні кошти.

Судове засідання 14.01.2026 року суд провів без участі сторін, зважаючи на подані їх представниками заяви про розгляд справи у їх відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи представників сторін, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, надаючи правову оцінку характеру відносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на нижче наведене.

Судом встановлено, що02.01.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2572406, за допомогою одноразового ідентифікатора, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору. У той же день на банківську картку відповідача були перераховані кредитні кошти у сумі 10000 гривень.

На підставі платіжного доручення 36810649 від 02.01.2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу через Приватбанк грошові кошти в сумі 10000 грн. на її банківську карту № НОМЕР_3 .

За змістом п. 1.1. договору про надання споживчого кредиту №2572406 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Пунктом 1.2. визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 грн. у валюті: Українські гривні.

Відповідно до п.1.3. кредит надається строком на 30 днів з 02.01.2021 (строк кредитування).

Згідно п.1.4. термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.02.2021.

На підставі п. 1.5. загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 30.00 грн. в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 10030.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Пунктом 1.5.1. передбачено, що комісія за надання кредиту: 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 30.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Мілоан» за період з 02.01.2021 року по 22.07.2021 року заборгованість відповідача становить 16377,02 грн., з яких: борг по тілу- 4298 грн., борг по відсотках - 12079,02 грн.

Відповідно до умов умов договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» () відступлено право вимоги за кредитним договором №2572406 від 02.01.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (). Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед позивачем становить 16377,02 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4298 грн.; заборгованість за відсотками становить 12079,02 грн.

Відповідно до витребуваних судом письмових доказів - АТ КБ «ПРИВАТ БАНК»надав суду інформацію:

На ім`яОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 )

За період з 02.01.2021 року по 07.01.2021 року надано виписку по рахунку № НОМЕР_5 .

Номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № НОМЕР_5 , та який знаходиться в анкетних данихОСОБА_1 .

Повний номер картки № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 )ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , номер телефону НОМЕР_1 .

Також надано виписку по рахунку НОМЕР_5 за період з 02.01.2021 по 07.01.2021, за змістом якого 02.01.2021 року підтверджується факт одержання відповідачем кредитних коштів в сумі 10000 грн. від Miloan (виплата займа) (а.с.212).

Отже, доводи сторони відповідача щодо неукладення спірного кредитного договору танеодержання відповідачем кредитних коштів в сумі 10000 грн. є неспроможними.

Відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг до договору про надання позивачу правничої допомоги № 2572406 від 28.03.2025 року - розмір правничої допомоги становить 6000 грн.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання фінансового кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 1ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції(оферти)у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 вказаного закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20, а саме суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд робить висновок про належне укладення кредитного договору про надання споживчого кредиту №2572406 про отримання відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «МІЛОАН». Договір позики є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався.

Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредиторам здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, ОСОБА_1 надані не були. До правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій позичальник теж не зверталася.

Тобто будь-яких засобів доказування на обґрунтування своїх заперечень проти позову, в т.ч. і щодо відсутності зобов`язань, сторона відповідача не надала, судом не було здобуто, а матеріали справи їх не містять.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги Факторові і в ньому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає того обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Ч. 1ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконала свого зобов`язання та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання, не повернула кредитні кошти у строк, встановлений договором, заборгованість підлягає стягненню з відповідача в межах строку кредитування.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).

Отже, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Відповідно до умов п.1.3. кредит надається строком на 30 днів з 02.01.2021 (строк кредитування).

Пунктом.1.4. передбачено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.02.2021.

Згідно п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 30.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту - 4298 грн. та відсотки, нараховані згідно розрахунку заборгованості за період строку кредитування з 02.01.2021 року по 01.02.2021 року, який становить 30 днів.

У зв`язку із пролонгацією кредитного договору відповідачем, враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у разі продовження строку кредитування, вказаного в п.1.3 Договору, у розмірі 5 % на день від фактичного залишку кредиту, загальний розмір заборгованості по відсоткам становить 12079,02 грн. за період з 02.01.2021 по 22.07.2021.

Щодо строку позовної давності суд звертає увагу на те, що перебіг позовної давності у період з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року було зупинено у зв`язку із запровадженням карантину. Починаючи з 24.02.2022 року і до 04.09.2025, перебіг строку позовної давності було зупинено у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

Отже, строк позовної давності не підлягає застосуванню до позовних вимог про стягнення заборгованості за вище зазначеним кредитним договором.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З платіжної інструкції № 2572406 від 14.05.2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору у вказаному розмірі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Білецький Богдан Михайлович на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року.

Відповідно акту прийому - передачі наданих послуг до договору про надання позивачу правничої допомоги № 2572406 від 28.03.2025 року ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" поніс витрати на оплату правничої допомоги у розмірі6000 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС".

На підставі ст. ст. 202, 204, 207, 213, 247, 251, 252, 509, 512, 514, 525, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 631, 634, 637, 638, 639, 641, 642, 1048, 1054, 1056-1, 1082 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», 12,81,78, ЦПК України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_8 в АТ «ОКСІ БАНК» МФО: 325990) заборгованість за кредитним договором № 2572406 від 02.01.2021 року у сумі 16377 (шістнадцять тисяч триста сімдесят сім) гривень 02 копійки, судовий збір в сумі в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Д.С. Драч