Справа № 932/153/26
Провадження № 2-з/932/3/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Потоцька С.С., розглянувши заяву адвоката Зоц Анастасії Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зоц А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АСПРО», третя особа: Приватний нотаріус КМНО Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування заяви зазначено, що накладення арешту на спірну квартиру є необхідним заходом для забезпечення виконання судового рішення у разі задоволення позову. Враховуючи, що позивач не була належно поінформована про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, існує ризик втрати можливості захистити свої права на майно. Крім того, Відповідач-2, як новий власник, може в будь-який момент здійснити відчуження майна, що ускладнить виконання судового рішення. Накладення арешту на майно дозволить уникнути суперечностей у реєстрації прав власності та забезпечить можливість виконання рішення суду в разі його задоволення. Такий захід не завдасть матеріальних збитків Відповідачу-2, оскільки він лише забезпечить збереження майна до остаточного розгляду справи. Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для забезпечення справедливості процесу та можливості виконання рішення суду. У зв`язку з чим, просить забезпечити позов шляхом накладання арешту та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частина восьма статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України.

За приписами п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які слід застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м. житловою площею 39,0 кв.м, позивач повинен, по - перше, обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге- стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження спірного нерухомого майна як до, так і після пред`явлення позову до суду. А тому лише припущення позивача про потенційну можливість ухилення відповідачем від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, судом не встановлено підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим, або бути неможливе виконання рішення суду у випадку задоволення позову та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст.:149,150,153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовитиу задоволенні заяви адвоката Зоц Анастасії Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АСПРО», третя особа: Приватний нотаріус КМНО Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.С. Потоцька