Справа № 185/22/26
Провадження № 2-н/185/1/26
У Х В А Л А

08 січня 2026 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., розглянувши заяву Комунального закладу «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з ОСОБА_1

В С ТА Н О В И В :

01 січня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду звернувся Антіпов Сергій Геннадійович, який діє в інтересах Комунального закладу «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначені аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини.

Дослідивши вищевказану заяву, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, відповідно до положень вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавець передбачив видачу судового наказу про стягнення аліментів у двох випадках, а саме: у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі частки від доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, особа має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу лише з вимогою, чітко визначеною у вказаній статті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи те, що заявлена вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою . Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального закладу «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Cуддя: В. О. Головін