Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/6872/25
Провадження № 2/279/314/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/6872/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс", в інтересах якого діє представник Паладич А.О., до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 02.11.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Лінеура Україна" у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", було укладено договір №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зокрема, відповідач здійснила реєстрацію в інформаційно телекомунікаційній системі первісного кредитора, заповнила електронну заявку на отримання кредиту на сайті первісного кредитора (https://credit7.ua), ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Акцептувала кредитний договір електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на зазначений в заявці номер мобільного телефону.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу у власність грошові кошти в сумі 10000 грн., строком на 360 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ "Пейтек", яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, чим допустила істотні порушення умов договору, вчасно не здійснила передбачені договором платежі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

26.06.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 01.02-14/25, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01.02-14/25 від 26.06.2025 року ТОВ "Свеа Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року в сумі 37397,74 грн., з яких: 9999,98 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 22397,76 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000 грн. сума заборгованості за пенею/штрафом.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, новим кредитором не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Свеа Фінанс" за договором договір №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року в сумі 37397,74 грн.

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не сплачує прострочену заборгованість, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №5081077 від 02.11.2024 року в сумі 37397,74 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "Свеа Фінанс" за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подала.

До суду повернулося поштове відправлення з довідкою про причини повернення (досилання) з відміткою про невручення рекомендованого листа у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

02.11.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено договір №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування.

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" на умовах строковості, зворотності, платності зобов`язується надати відповідачу грошові кошти (кредит) в гривні у розмірі 10000 гривень, строком на 360 днів зі стандартною та денною процентною ставкою 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 10 днів, у безготівковій формі, шляхом його переказу на картковий рахунок, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (розділ 1 Договору).

Дата надання кредиту 02.11.2024 року або 03.11.2024 року (п.2.2 Договору).

Укладаючи договір сторони узгодили порядок повернення, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, які визначили в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тобто визначили графік платежів, що є додатком №1 до договору (п.1.3. Договору).

Сторони погодили, що строк кредитування, а також терміни (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом укладання сторонами додаткового договору/угоди до цього договору. Ініціювання клієнтом продовження строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для клієнта (п.1.3.1. Договору)

Укладаючи договір сторони також погодили 1,00 % стандартну та денну процентну ставку, яка застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3. цього договору. (п.п.1.4. - 1.4.1. Договору).

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п.п. 4.3. договору (п.4.1 Договору).

Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п.3.1, 3.2. Договору).

У випадку повного дострокового повернення кредиту відповідач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокової повернення кредиту (включно) за фактичний строк користування кредитом. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, відповідач повинен сплатити проценти нараховані за користування кредитом до дати такого часткового повернення кредиту (включно), в порядку передбаченому п.4.2. договору. При цьому, після здійснення такого часткового, повернення кредиту здійснюється перерахунок зобов`язань відповідача зі сплати процентів, розмір яких вказаний в графіку платежів у бік зменшення, на умовах та в порядку, передбачених в п. 4.2 цього договору. Після здійснення коригування зобов`язань відповідача новий графік платежів, що складається за формою визначеною в п.4.2 договору, розміщується товариством в особистому кабінеті та направляється на електронну адресу відповідача, що вказана в цьому договорі (п.3.3. Договору).

Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку (п.3.4. Договору).

Договір вважається укладений строком на 365 днів, але у будь-якому випадку припиняється не раніше дати повного повернення/сплати відповідачем суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки (штрафів), якщо передбачена договором за прострочення виконання грошового зобов`язання, або в дату дострокового повного повернення/сплати відповідачем суми кредиту, процентів за користування кредитом (п.9.3 Договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок відповідачу кредитні кошти.

Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Пейтек" про успішне перерахування 02.11.2024 року коштів на платіжну картку клієна, маска картки № НОМЕР_1 в сумі 10000 грн., згідно договору з ТОВ "Лінеура Україна". Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі (п.2.1 та Розділ 10 Договору) про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за договором належним чином не виконала.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач частково повертала кредит та сплачувала відсотки за користування кредитом у строки, встановлені графіком платежів (2 платіжі - 08.11.2024 року та 16.11.2024 року), однак в подальшому припинила сплачувати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 26.06.2025 року становить 37397,74 грн., з яких : 9999,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22397,76 грн. - сума заборгованості за відсотками та 5000 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями.

26.06.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" (клієнт) та ТОВ "Свеа Фінанс" (фактор) укладено договір факторингу № 01.02-14/25, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє 3 (три) після його укладення, але не менше, ніж до повного виконання сторонами своїх зобов`зань. (п.12.1. Договору).

Відповідно до умов договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року:

- "Право вимоги" означає всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) клієнта за договорами позики до боржників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі договорів позики, та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за договорами позики, які клієнтом відступаються факторові за цим договором;

- ''Реєстр прав вимог'' - погоджений сторонами перелік боржників, їх договорів позики, прав вимог за якими відступаються за цим договором, особистих даних і розмрів грошових зобов`язанькожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у клієнта, за формою, наведеною в додатку 1 до цього договору.

Пункт 3.1.3. договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року передбачає, що права вимоги переходять до фактора з моменту надходження грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п.4.1. договору (2 760 763,87 грн.), на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором.

Відповідно до п.4.1., 4.2. договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 2 760 763,87 (два мільйона сімсот шістдесят тисяч сімсот шістдесят три) гривнi 87 копійок. Фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у п.4.1. цього договору, на рахунок клієнта, вказаний в розділі 15 цього договору, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами цього договору. Сума фінансування по кожному окремому боржнику, визначається у додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п.2.4. договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників від реалізації прав вимог, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від розміру фінансування, та меншими від загального розміру заборгованостей. Разом з правом вимоги за цим договором переходять (відступаються) всі інші похідні (акцесорні) права клієнта за кредитними договорами.

Договір може бути змінений або розірваний виключно за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до цього договору (п.12.2. договору).

26.06.2025 року на виконання вимог договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Свеа Фінанс" підписали реєстр боржників.

Згідно витягу з реєстру боржників від 26.06.2025 року до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року від ТОВ "Лінеура Україна" до ТОВ "Свеа Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року в сумі 37397,74 грн., з яких: 9999,98 грн. - заборгованість за основним боргом; 22397,76 грн. - заборгованість за відсотками та 5000 грн. - штрафні санкції.

Даний факт також підтверджується платіжною інструкцією №10107 від 26.06.2025 року про оплату фінансування відповідно до договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року, згідно якої вбачається, що оплата була здійснена у строки та у розмірах що відповідають п.4.1.,4.2., а також на рахунок клієнта, вказаний в розділі 15 договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року.

Таким чином, ТОВ "Свеа Фінанс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року та є належним позивачем у справі.

Позивач - ТОВ "Свеа Фінанс", до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, суму заборгованості не змінювало, що підтверджується детальним розрахунок первісного кредитора (кредитодавця - ТОВ "Лінеура Україна"), згідно якого вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося в межах періоду строку дії та на умовах договору.

Факт укладання договору №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року та отримання грошових коштів у позику в сумі 10000 грн. відповідачем не заперечується та підтверджується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорена та не спростована.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, заповнивши заяву на кредит на сайті первісного кредитора, з зазначенням ПІБ, даних паспорта, РНОКПП, місця реєстрації та місця проживання, контактні дані, ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, шляхом введенням коду підтвердження "37708", який є одноразовим ідентифікатором підписала кредитний договір, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірі, встановленому договором.

При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Лінеура Україна" та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Сплачуючи частково суму заборгованості відповідач також вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у звязку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його субєктивний склад у частині кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ч.1,2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями ч.1 ст.1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом Украiни "Про електронну комерцію".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року належним чином не виконала, частково сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості за договором до суду не подала.

Вказаний договір у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Інформаційний лист ТОВ ''Пейтек'' в сукупності з іншими доказами в данній справі є достатніми та належними доказом для того, щоб дійти висновку про факт отримання відповідачем кредитних коштів у встановленій договором сумі.

Відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, з урахуванням стандарту доказування "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей" або "більшої переконливості"), свідчать про укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем та наявність заборгованості у останньої.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов зазначеного кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року є правомірною.

Водночас суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування та стягнення за вказаним договором заборгованості за штрафними санкціями (пенею, штрафами) у розмірі 5000 грн. з огляду на наступне.

24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Первісним кредитором не враховано вищевказані перехідні положення ЦК України та протиправно нараховано штрафні санкції (пеню, штрафи) за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання, а тому в стягненні таких позивачу слід відмовити.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року в сумі 32397,74 грн., з яких: 9999,98 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 22397,76 грн. - заборгованість за відсотками.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати слід розділи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2098,53 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86,63 %) з розрахунку :

32397,74 грн. (сума задоволених позовних вимог) * 100% / 37397,74 грн. (суму заявленої заборгованості) = 81,34 %.

Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" заборгованість за договором №5081077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.11.2024 року в сумі 32397,74 грн., судовий збір в розмірі 2098,53 грн., а всього: 34496 (тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) гривень 27 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс", місце знаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ