Справа № 215/9872/25
У Х В А Л А

22 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ-СЛАВУТИЧ» про стягнення належної частки заробітної плати за надурочний час, інфляційних втрат, 3 % річних та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ-СЛАВУТИЧ» про стягнення належної частки заробітної плати за надурочний час, інфляційних втрат, 3 % річних та моральної шкоди.

У порушення вимог п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175; ч. 4 ст. 177 ЦПК України, в позовній заяві:

1) зміст позовних вимог є неповним та неконкретним, так як: - у позовній вимозі № 3 не зазначено які саме судові витрати (з чого складаються, в якому розмірі), позивач просить стягнути з відповідача на свою користь;

2) у назві та вступній частині позовної заяви зазначено, що позов подано «про стягнення належної частки заробітної плати», тоді як зі змісту прохальної частини вбачається, що позивач фактично заявляє декілька самостійних вимог, а саме: про стягнення заборгованості із заробітної плати за надурочний час, інфляційних втрат, трьох процентів річних та моральної шкоди;

3) виклад обставин, яким обґрунтовуються вимоги є неповним та неконкретним, так як не вказано:

- чому поданий розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних не містить чіткого визначення дати виникнення грошового зобов`язання щодо кожної частини боргу, ґрунтується на узагальнених періодах без належного розмежування моментів прострочення, не узгоджується з датою звільнення позивача та вимогами ст. 116 КЗпП України;

- чому наведений розрахунок надурочних годин за 2023 та 2024 роки складає 120 та 104 години відповідно;

- чому визначаючи моральну шкоду шляхом арифметичного поділу на складові (10 000 грн та 5 000 грн), яке саме немайнове право або благо порушене;

- у чому саме полягає завдана позивачу моральна шкода;

- з чого виходив позивач розраховуючи розмір моральної шкоди;

3) не зазначено докази, що підтверджують:

- фактичне залучення позивача до надурочних робіт та кількість відпрацьованих надурочних годин (наявність табелів обліку робочого часу, наказів роботодавця, графіків змін або інших первинних документів);

- факт завдання позивачу моральної шкоди саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача;

- характер та зміст моральних страждань позивача (психоемоційні переживання, душевні страждання, порушення звичного способу життя тощо);

- тривалість таких моральних страждань та їх інтенсивність;

- наявність причинно-наслідкового зв`язку між невиплатою належних сум заробітної плати та заявленою моральною шкодою.

Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 175 ЦПК України у позовній заяві має бути зазначено ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач формально визначає загальну суму заявлених вимог у розмірі 28 413,81 грн, однак ціна позову визначена без належного процесуального обґрунтування, зокрема з урахуванням включення до неї вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка не відповідає вимогам п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити правильність визначення ціни позову та її складових, що має істотне значення, зокрема, для вирішення питання судового збору.

До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 422,50 грн. Разом із тим, у порушення п. 6 ч.3 ст 175 ЦПК України, позивачем визначено ціну позову, що унеможливлює перевірку правильності визначення розміру судового збору.

Крім того, з урахуванням положень статей 4, 5 Закону України «Про судовий збір», а також правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, пільга щодо звільнення від сплати судового збору поширюється лише на вимоги про стягнення заробітної плати, але не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Також суд зазначає, що відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України, до складу судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Із позовної заяви вбачається, що позивач заявляє про стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, водночас зазначаючи, що така допомога надавалася особою, яка не має статусу адвоката.

Разом із тим норми цивільного процесуального законодавства передбачають можливість відшкодування судових витрат саме на професійну правничу допомогу адвоката, тоді як витрати на правову допомогу, надану іншими особами, не належать до складу судових витрат у розумінні статей 133137 ЦПК України.

Наведене у позовній заяві обґрунтування щодо права на вільний вибір захисника не усуває зазначеної процесуальної невідповідності, оскільки питання представництва у суді та питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу мають різну правову природу.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням Позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ч. 1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ-СЛАВУТИЧ» про стягнення належної частки заробітної плати за надурочний час, інфляційних втрат, 3 % річних та моральної шкоди, залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали, для усунення недоліків, роз`яснивши, що вони усуваються шляхом складання нового тексту позову, з зазначенням доказів, і можливого їх долучення. При цьому в новому тексті позову повинно бути вказано, що він складений на виконання даної ухвали суду, для виключення повторної реєстрації позову як нової справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: