Справа № 439/2051/25
Провадження № 2-о/456/89/2026
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

21 січня 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С. С. , перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Бродівський відділ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Однак, подана заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

З пред`явленої заявником заяви встановлено, що останнім заявлено три вимоги у справі окремого провадження:

1) встановити факт, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Братковичі, Стрийського району Львівської області був громадянином СРСР;

2) встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року;

3) встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України вказує, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу фізичною особою заяви у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якому відповідна заява подається до суду.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником до заяви долучено квитанцію №16 від 10.11.2025, згідно з якою заявником сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З урахуванням наведеного заявнику необхідно додатково сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, заява підлягає залишенню без руху до усунення заявниками вказаних порушень.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 318 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Бродівський відділ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишити без руху.

Надати заявнику 5 (п`ять) днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків поданої заяви.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути її заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. С. Сас