КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1079/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

У жовтні 2024 року позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 є наймачем, користувачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , та споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивач зазначв, що забезпечує обслуговування та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, за вказаною адресою, але відповідачка не виконує свої обов`язки по своєчасному внесенню плати за комунальні послуги, внаслідок чого у неївиникла заборгованість на загальну суму 22 172, 56 грн.

Посилаючись на те, що відповідачка добровільно заборгованість не погашає, позивач просив суд стягнути на свою користь заборгованість ту розмірі 22 172,56 грн, яка складається з: основного боргу - 19 680,34 грн, 3% річних - 647, 44 грн, інфляційного збільшення у сумі 1 884,78 грн, та судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що факт відсутності письмового договору про надання послуг сам по собі не може бути підставною для звільнення відповідача від сплати вартості цих послуг. Зазначає, що відповідач є споживачем послуг за вказаною адресою, оскільки там зареєстровано місце його проживання. При цьому, будь-яких звернень щодо ненадання чи неналежного надання послуг від нього не надходило.

Відповідачка своїм правом на подачу відзиву у встановлений строк не скористалась.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 22 172, 56 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не доведено факт постачання або надання послуг, а також не доведені суми заборгованості за увесь період, що зазначений в розрахунку позову. А довідка про реєстрацію відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 , не дає підтвердження того, що саме відповідачка користувалася послугами, оскільки відсутній договір про надання послуг або інші докази, які вказували б на постачання та споживання послуг.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» утворене рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 19 лютого 2007 року № 187 «Про вдосконалення системи управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та перейменовано відповідно до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», та віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 15).

Пункт 2.2. Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» визначає предмет діяльності підприємства, серед якого є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку (а.с. 10-12).

Житлові будинки, зокрема, і багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 , належать до сфери управління КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та перебувають на його балансовому утриманні.

На виконання взятих на себе зобов`язань щодо надання житлово-комунальних послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» були укладені відповідні договори з виконавцями житлово-комунальних послуг (ПП «Український центр управління нерухомістю»), які надаються споживачам, зокрема, договір про надання послуг від 04 листопада 2019 року № 454 (а.с. 21-23), договір від 27 жовтня 2020 року №342 (а.с. 24-25), договір від 06 січня 2022 року №10 (а.с. 27), договір від 28 грудня 2022 року №337 (а.с. 30), договір від 03 січня 2024 року №13 (а.с. 33-34), договір від 27 березня 2024 року №228 (а.с. 36-37), договір від 28 червня 2024 року №351 (а.с. 39-40).

14 липня 2015 року у газеті «Хрещатик» № 99 було оприлюднено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між споживачами та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (а.с. 20)

Звертаючись до суду з позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» посилалося на те, що відповідачка є споживачкою житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки вона проживає та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_4 .

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, у тому числі, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг.

Частиною 2 ст.7 Закону встановлено обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 з 23 жовтня 1986 року зареєстрована за адресою: за адресою: АДРЕСА_5 .

Вказане підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, отриманою на запит суду (а.с. 96).

А відтак, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг за вказаною адресою. Будь-які докази того, що ОСОБА_1 заперечувала щодо обсягу та якості наданих послуг у матеріалах справи відсутні.

Як видно із матеріалів справи, письмовий договір про надання послуг між відповідачкою та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не був укладений.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що після опублікування позивачем у засобах масової інформації проекту договору (публічної оферти), відповідачка у письмовому вигляді повідомляла КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про свою відмову укласти договір чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, а отже, така публічна оферта вважається погодженою та прийнятою (акцептованою) відповідачем.

Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від сплати послуг в повному обсязі, що відповідає висновкам викладених у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про доведеність факту наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем за надані послуги.

Суд першої інстанції указаного не врахував та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна заборгованість за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_5 становить 22 172, 56 грн та складається з: суми основного боргу - 19 680, 34 грн, 3% річних - 647,44 грн, та інфляційні втрати - 1 884,78 грн.

Розрахунок виконано з урахуванням вимог закону та не викликає у суду сумнівів у його правильності.

Відповідачка, в свою чергу, надані позивачем розрахунки не спростувала, доказів повного чи часткового погашення боргу не надала.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин із ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» слід стягнути 7570 (3028 + 4542) грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (адреса: м. Київ, вул. Білоруська, 1, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 22 172 (двадцять дві тисячі сто сімдесят дві) гривні 56 копійок, яка складається з: суми основного боргу - 19 680, 34 грн, 3% річних - 647,44 грн, та інфляційні втрати - 1 884,78 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (адреса: м. Київ, вул. Білоруська, 1, ) на відшкодування сплаченого судового збору 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома