Справа № 539/6302/25
Провадження № 2/539/388/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Гуменюк Г.М.

за участю секретаря судового засідання Коновал Т.Г.

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75743682 від 22.05.2021року, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 9527,85 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75743682 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 500 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором.

23.05.2021 року за ініціативою відповідача було укладено додаткову угоду №75743682, за якою позичальник збільшує суму позики на 2500грн. Таким чином загальний розмір позики становить 3000грн.

26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75743682 що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

У свою чергу 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75743682, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість за договором позики становить 9527,85грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 3000 грн., заборгованості за відсотками сумі 3527 грн. Вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.12.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію.

22.12.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач визнає факт отримання коштів у розмірі 500грн., однак не погоджується з розміром заявлених вимог та вважає їх необґрунтованими і неспівмірними. Вважає, що не була належним чином ознайомлена з умовами, на підставі яких здійснено нарахування у розмірі 9527,85грн.

25.12.2025 року судом отримано відповідь на відзив від позивача, відповідно до якого зазначив, що сума отриманих коштів становить не 500грн. а 3000грн., так як 23.05.2021 року відповідачем було укладено додаткову угоду відповідно до якої позичальник збільшив суму позики на 2500грн., тому загальний розмір позики становить 3000грн., зазначено, що доказів на спростування позовних вимог до відзиву долучено не було.

25.12.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» отримано витребувану судом інформацію.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подано суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності..

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у відзиві просила у разі встановлення заборгованості, обмежити її розмір сумою фактично отриманих коштів та відсотками, доведеними належними доказами.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, 22.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір позики №75743682 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 500 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором U2EQX4E8wW.

Відповідно до п.4. Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок Позики.

Згідно із п.п. 5.1 п. 5 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 5.2 Договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура та наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі.

Згідно з п. 6.5 Правил, що діяли під час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (її частину) товариство має право нарахувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті http://mycredit.ua/ru/documents-license/.

Крім того, 23.05.2021 року на підставі звернення позичальника між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду №75743682 до договору позики №75743682 від 22.05.2021 року, якою було збільшено суму позики на 2500 грн., тобто до 3000грн.

Додаткова угода підписана ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором eN54OFDqij.

Відповідно до платіжної інструкції від 22.05.2021року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок ОСОБА_1 маска рахунку НОМЕР_1 перераховано кошти у сумі 500 гривень, що підтверджується також довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про виконання платіжної інструкції на перерахування 500грн. ОСОБА_2 епз номер НОМЕР_1 .

Згідно платіжної інструкції від 23.05.2021 року ОСОБА_1 додатково було перераховано 2500грн. маска рахунку НОМЕР_1 .

Згідно витребуваної судом інформації у АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 у банку було емітовано карту № НОМЕР_2 , а відповідно до виписки на рахунок відповідача 22.05.2021 року відбулося зарахування 500грн. та 23.05.2021 року 2500грн.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610. За даним договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі заборгованостей.

Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 9553,90 грн.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Клієнт») та ТОВ «Фінпром маркет» («Фактор») укладений Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики №75743682 від 22.05.2021 року.

Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №75743682 від 22.05.2021 року в розмірі 9553,90 грн, з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за тілом; 6553,90 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №75743682 від 22.05.2021 року за період з 22.05.2021 року по 19.11.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 9527,85 грн., з яких: заборгованість за тілом позики - 3000 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 6527,85грн.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 цього Закону зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статтей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено статтею 1077 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма статті 514 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не дотрималася взятих за договором №75743682 від 22.05.2021 року зобов`язань, тому суд приходить до висновку про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу за договором позики в сумі 3000 грн., тому в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Як встановлено судом, строк позики за договором позики №75743682 від 22.05.2021 року - 30 днів, проте у разі неповернення, повернення не в повному розмірі, несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (її частину) товариство має право нарахувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, що передбачено п. 6.5 Правил, що діяли під час укладення договору позики.

Доказів того, що первісний кредитор ініціював продовження строків договору позики та користування позикою матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору позики №75743682 від 22.05.2021 року становить 5323,25 грн. (500/100х1,99х1= 9,95грн. + 3000/100х1,99х89 = 5313,30). Крім того, відповідачем 23.06.2021 року здійснено оплату процентів на суму 586,40грн., тому стягненню підлягають 4736,85грн.

Відповідно до ч.4 ст.264 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, але суд не вбачає підстав для врахування при вирішенні даної справи правових висновків, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Судуу справі № 902/417/18 від 18 березня 2020 року, на яку посилається представник відповідача, згідно висновків якої «якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення».

Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст. 1056-1 ЦК України).

Тлумачення змісту вказаних пунктів кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено вид відсоткової ставки, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором, отже, положення статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», які визнають несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, не можуть бути застосовані щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», проте він не є вичерпним.

Відповідно до ст.11 закону «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Однак у справі не встановлено, що від позичальника приховано об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, вказано занижені значення процентної ставки як істотної умови договору, тим самим введено відповідача в оману. Судом встановлено, що умови договору позики №75743682 від 22.05.2021 року є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 також вказувала, що «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

З огляду на викладене, позивачем доведено, що між сторонами укладено Договір позики №75743682 від 22.05.2021 року, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 3000грн. та зобов`язалася сплачувати проценти у розмірі та в строк, що чітко визначені договором, відповідач не заявляла про несправедливі умови договору, а допустила прострочення виконання зобов`язань, тому за даних умов та встановлених судом обставин, суд виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 7736,85 грн., що складається із: 3000грн.- тіло кредиту, 4736,85грн. - відсотки, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, укладений між ТОВ «Фінпром маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., Витягом з Акту №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.10.2025 року, вартість наданих послуг складає 4500 гривень, з яких: вивчення та збір документів, визначення правової позиції - 500 гривень, складання позовної заяви - 4000 гривень, платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 15 жовтня 2025 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, приходить до висновку про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за Договором позики №75743682 від 22.05.2021 року в розмірі 7736 (сім тисяч сімсот тридцять шість) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» судові витрати у виді судового збору у розмірі 1967 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят сім) гривень 05 (п`ять) копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», , місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова буд.31/33.

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя Г.М. Гуменюк