ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м.Суми

Справа №591/4890/24

Номер провадження 22-ц/816/188/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Замченко А. О.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Універсал банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2025 року, ухваленого в м. Суми в складі судді Клименко А.Я., повне рішення складене 24 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

13 травня 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03 травня 2019 року у розмірі 16358,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 5000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Станом на 04 лютого 2024 року відповідач прострочив сплату щомісячного мінімального платежу на понад 90 днів, тобто допустив істотне порушення зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 04 лютого 2024року повідомив відповідачу про допущене порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, яка станом на 03 квітня 2024 року становить 16358,17 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що послуги банк надає дистанційно через мобільний додаток і отриманню кредитних коштів передує ознайомлення і погодження всіх умов кредитного договору шляхом підписання електронного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Качан Н.Ф. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що позивач не виконав вимоги закону в частині повідомлення відповідача про умови кредитування, автоматичне збільшення тіла кредиту, розмір процентів, відповідальність за порушення умов договору.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 травня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», за умовами якої анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи анкету-заяву, позичальник погодився, що ознайомлений з переліченими вище документами та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Пунктом 5 анкети-заяви передбачено, що позичальник засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Позичальник також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису (п. 6 анкети-заяви).

Згідно з п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору позичальник просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору.

Матеріали справи містять умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року; паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором від 03 травня 2019 року станом на 03 квітня 2024 року становить 16358,17 грн (тіло кредиту).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з укладенням та виконанням договору про надання банківських послуг «monobank» від 03 травня 2019 року. Проте, суд вважав, що надані позивачем умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» і доказів протилежного банком не надано, тобто вказані документи не є складовими кредитного договору від 03 травня 2019 року, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, суд встановив, що умови та правила обслуговування в АТ «Універсал банк», які долучені до позовної заяви та за твердженням позивача є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, набули чинності з 24 листопада 2021 року, тоді як договір укладено з відповідачем 03 травня 2019 року. Також суд звернув увагу на те, що в розрахунку заборгованості нараховані відсотки банком були включені в заборгованість за тілом кредиту, на які в подальшому нараховувалися відсотки, що прямо порушує вимоги статей 1048, 1049 ЦК України. Обставину оформлення позичальником заяви на послугу «Розстрочка на картку» з отриманням кредитного ліміту 10000 грн суд відхилив, оскільки заявою позичальника від 19 листопада 2022 року № 20.30. підтверджується узгодження між сторонами розміру процентної ставки на рівні 0,00001%, а борг розрахований виходячи з 37,2%. З огляду на вказані обставини суд вважав, що відповідач сплачував кошти на погашення боргу, які банк безпідставно зараховував як борг по процентам за користування кредитом, зокрема 02 лютого 2024 року списавши 4166,62 грн, проте загальну суму боргу по тілу кредиту визначити неможливо, а тому вважав суму боргу недоведеною і відмовив у задоволені позову.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного погодитись не може, виходячи з наступного.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом вказаних норм будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому виді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, договір споживчого кредиту від 03 травня 2019 року № б/н, який містить особисті дані позичальника, а також засвідчення особистим підписом про прийняття і згоду із запропонованими банком умовами і тарифами на банківські послуги підписано електронним підписом відповідача з використанням мобільного додатку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Аналізуючи зміст кредитного договору від 03 травня 2019 року № б/н та його складових (графік погашення боргу, паспорт споживчого кредиту), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 16358,17 грн заборгованості була нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису.

Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом в електронній формі шляхом електронного підпису цих документів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальником у мобільному додатку шляхом електронного підпису відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами попередньо не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту фактично не є можливим, а тому суд не має сумнівів у існуванні 16358,17 грн заборгованості за договором споживчого кредитування № б/н від 03 травня 2019 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому за подання позову за рахунок відповідача позивачу слід компенсувати 3028 грн судового збору, а за подання апеляційної скарги позивачу за рахунок відповідача слід компенсувати 4542 грн судового збору.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» () 16358 грн 17 коп. заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03 травня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» 3028 грн судового збору за подання позовної заяви та 4542 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

А. О. Замченко