Справа № 463/9973/25
Провадження № 2/463/388/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Личаківський районний суду м. Львова

в складі головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Косопуд М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Жолобович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позивачі звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просили суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) АДРЕСА_2 від 02.03.1999 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стали співласниками квартири АДРЕСА_3 . Даний документ було видано на підставі рішення виконкому Винниківської міської ради від 23.02.1999 року. Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради № 503 від 20 грудня 2006 року зазначеному об`єкту нерухомості було присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_1 . Таким чином, вказаним рішенням змінилася не лише поштова адреса об`єкта, а й його правовий статус квартира АДРЕСА_3 була переоформлена у житловий будинок АДРЕСА_1 . Копію зазначеного рішення долучено до матеріалів справи. Відповідно до пункту 2 рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради № 503 від 20.12.2006 року співвласників було зобов`язано звернутися до Обласного КІ ЛОР «БТІ та ЕО» з метою внесення змін до технічної документації та оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . У зв`язку зі смертю співвласника ОСОБА_3 зазначений пункт рішення виконкому у встановлений строк виконаний не був, що згодом призвело до виникнення правової невизначеності щодо оформлення права власності на житловий будинок.

Згодом позивачами було виготовлено нову технічну документацію та технічний паспорт на житловий будинок у БТІ, однак у видачі свідоцтва про право власності було відмовлено у зв`язку з тим, що з 01 січня 2013 року набрала чинності нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, якою функції з реєстрації прав та видачі правовстановлюючих документів передані державним реєстраторам. Водночас зареєструвати право власності на житловий будинок у державного реєстратора неможливо без наявності правовстановлюючого документа, що унеможливлює реалізацію позивачами свого права власності у позасудовому порядку.

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 , як син померлого та спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину та успадкував 1/3 частку квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, копію якого долучено до матеріалів справи. Таким чином, з 08 червня 2017 року ОСОБА_1 є співвласником 2/3 часток об`єкта нерухомості, який рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради від 20.12.2006 року № 503 набув статусу житлового будинку з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 .

За наведених обставин позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого права.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 05.01.2026 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_2 направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з неможливістю прибуття до суду за станом здоров`я, при цьому позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задоволити. Додатково пояснила, що у зв`язку зі смертю співласника ОСОБА_3 не встигли вчасно виконати рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) АДРЕСА_2 від 02.03.1999 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали співвласниками квартири АДРЕСА_3 . Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради від 23.02.1999 року (а.с. 18).

Згідно з копією відповіді, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що здійснено актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 07.02.2005 року (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради № 503 від 20 грудня 2006 року вказаному об`єкту нерухомості присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням змінено не лише поштову адресу об`єкта, а його правовий статус - квартиру АДРЕСА_3 переоформлено у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 зазначеного рішення передбачалося звернення співвласників до Обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» для внесення змін до технічної документації колишньої квартири АДРЕСА_3 та оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним реєстратором Четвертої Львівської дежавної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С., ОСОБА_2 , успадкував 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , яка складається в цілому з трьох кімнат житловою площею 33,2 кв.м., та кухні. Загальна площа квартири становить 55,8 кв.м. (а.с. 16).

Згідно з листа Управління земельних ресурсів Львівської міської ради, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 23).

Як вбачається з довідки, виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської обласної ради, згідно з архівними даними станом на 29.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась, а свідоцтво про право власності не видавалось (а.с. 20).

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Враховуючи наведене, що позивачі є законними співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Відсутність державної реєстрації права власності на момент звернення позивачів не свідчить про відсутність їхніх прав, оскільки ці права виникли та діяли законно до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і підлягають визнанню державою відповідно до норм Цивільного кодексу України.

Суд також встановив, що позивачі вжили всі можливі заходи для оформлення права власності на житловий будинок у позасудовому порядку, включно з виготовленням нової технічної документації та технічного паспорта на об`єкт, однак отримали відмову у зв`язку зі зміною порядку реєстрації нерухомості та відсутністю правовстановлюючого документа. Такі обставини є об`єктивними і не залежать від волі позивачів, що підтверджує необхідність звернення до суду для захисту майнового права.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а їх задоволення відповідає нормам матеріального права і забезпечує конституційне право Позивачів на захист права власності. Рішення суду про визнання права власності є належною правовою підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Керуючись статтями 12, 13, 247, 258, 259 ЦПК України та статтею 392 Цивільного кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки будинку АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.01.2026.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівська міська рада, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1, ;

Суддя: Г.Б. Жовнір