Провадження № 2-с/161/10/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Плахтій І.Б., вивчивши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в особі судді Плахтій І.Б. було видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Волиньелектрозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 6238, 08 грн. та судовий збір в сумі 302, 80 коп.

19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу. Зазначила, що про існування вказаного судового наказу вона дізналася лише 15 січня 2026 року, коли з її банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» було примусово списано грошові кошти та накладено арешт на підставі виконавчого провадження. Копію судового наказу поштою вона не отримувала, оскільки з 27 лютого 2022 року по теперішній час разом із родиною перебуває за межами України (у Республіці Польща), що підтверджується відмітками про перетин кордону у закордонному паспорті. Таким чином, строк на подання заяви пропущено з поважних причин, а тому просить його поновити. З вимогами стягувача категорично не погоджується, вважає наказ необґрунтованим, а суму боргу вигаданою. У зв`язку з виїздом до Польщі 27 лютого 2022 року за адресою стягнення ніхто не проживає, а отже споживання енергії відсутнє. Разом з тим, попри фізичну відсутність в Україні, вона продовжувала добросовісно сплачувати рахунки за електроенергію через додаток «Приват24» до моменту фактичного відключення квартири від мережі. У липні 2024 року під час короткочасного візиту до України було встановлено, що квартиру відключено від електропостачання представниками енергопостачальника (з міркувань безпеки через тривалу відсутність мешканців). Будь-які нарахування після липня 2024 року є неможливими, оскільки квартира знеструмлена. Стягувачем не враховані її попередні платежі та факт відключення послуги. Нарахування здійснювалися за середніми показниками, що не відповідає дійсності. На підставі вищевикладеного просить суд: поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу, скасувати судовий наказ та застосувати поворот виконання судового наказу та повернути їй кошти, примусово списані в межах виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Як встановлено судом, оспорюваний судовий наказ в цивільній справі № 161/18109/25, був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 04 вересня 2025 року та 05 вересня 2025 року року був надісланий за адресою місця реєстрації боржника.

Однак, вищевказаний виконавчий документ повернувся до суду без його вручення адресату.

ОСОБА_1 зазначає, що про існування вказаного судового наказу вона дізналася лише 15 січня 2026 року, коли з її банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» було примусово списано грошові кошти та накладено арешт на підставі виконавчого провадження.

Із заявою про скасування вищевказаного виконавчого документу боржник ОСОБА_1 звернулась до суду 19 січня 2026 року.

Частиною 2 ст. 171 ЦПК України визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, приходжу до висновку, що у даному випадку існують підстави для поновлення строку подачі боржником заяви про скасування судового наказу.

У свою чергу, суд вважає заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наведені нею обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть бути з`ясовані при розгляді справи в порядку позовного провадження.

У своїй заяві ОСОБА_1 також просить вирішити питання про поворот виконання судового наказу.

Зі змісту ст. 444 ЦПК України вбачається, що умовою повороту виконання рішення суду, є його добровільне або примусове виконання та подальше його скасування.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення.

Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

Разом з тим, заявником не було долучено до заяви доказів про те, що із неї було стягнуто будь-які грошові кошти на підставі оскаржуваного наказу.

З огляду на наведене, вимога про поворот виконання судового наказу є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 352-354, 444 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2025 року в цивільній справі № 161/18109/25.

Скасувати судовий наказ від 04 вересня 2025 року у справі №161/18109/25, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 6238, 08 грн., а також про стягнення з боржника на користь стягувача судового збору у розмірі 302, 80 грн.

В задоволенні заявлених вимог про поворот виконання судового наказу відмовити.

Ухвала суду в частині задоволення вимог про скасування судового наказу оскарженню не підлягає.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні вимог про поворот виконання судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 21 січня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій