УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бойкинюк Д.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певній дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким просила:

визнати протиправним та скасувати рішення про виплату недоотриманої пенсії у розмірі 29,471 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня) 94 коп. у зв`язку із смертю пенсіонера Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 01 від 31.10.2025 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву № 01 від 31.10.2025 та виплатити недоотриману пенсію у розмірі 29,471 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одну гривню) 94 коп.

В ході підготовчого провадження позивач ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог від 07.01.2026, а саме просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 01 від 31.10.2025 р. про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 недоотриману пенсію у розмірі 29,471 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн 94 коп.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви про зміну позовних вимог, суд виходить з такого.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі:

1) відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до закріпленого у ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у постанові КЦС ВС від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Беручи до уваги наведене вище, суд зауважує, що процесуальний закон не передбачає такого поняття як «уточнення позовних вимог», а тому подану позивачем заяву суд розцінює як заяву про зміну предмету позову, оскільки фактичні і правові підстави позову ОСОБА_1 не змінювала.

Так, заява від 07.01.2026 не містить вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату недоотриманої пенсії, та водночас містить вимоги нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , недоотриману пенсію у розмірі 29471,94 грн. В іншій частині позовні вимоги не були змінені.

Разом з цим суд бере до уваги, що відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, тобто й у разі подання заяву про зміну предмету або підстави позову, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

ОСОБА_1 вказаних вимог процесуального закону не дотрималась, доказів направлення відповідачу копії заяви про зміну предмету позову від 07.01.2026, не подала.

В ході підготовчого провадження відповідач надав письмовий відзив на позов.

Щодо вирішення інших питань, зазначених у ч. 2 ст. 197 ЦПК України, від учасників справи заяви чи клопотань не надійшло.

Підстав для прийняття в підготовчому судовому засіданні судових рішень, зазначених у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, станом на час його проведення не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 12, 49, 51, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про зміну позовних вимог від 07.01.2026 до розгляду не приймати і повернути позивачу.

Підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певній дії закрити.

Судовий розгляд справи призначити на 14 год. 00 хв. 23.02.2026.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Мінаєв