Справа № 485/1995/25
Провадження №2/485/34/26
РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Б.О.,

представника позивача Кукси К.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором у сумі 28764,00 грн та понесених судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 липня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9843826 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надає відповідачу кредит у сумі 13800,00 грн. 20 січня 2025 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Так, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9843826 від 06.07.2024 в сумі 28764,00 грн. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-9843826 від 06.07.2024 у розмірі 28764,00 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

31 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Так, згідно поданої заяви просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-9843826 від 06.07.2024 у розмірі 24240,00 грн, яка складається з наступного: 13800,00 грн - заборгованість по кредиту; 10440,00 грн заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, а також понесені судові витрати /а.с.95-97/.

29 жовтня 2025 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за яким останній просив задовольнити частково позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. Зазначив, що Кредитний договір № 00-9843826 від 06.07.2024 був укладений після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 % тоді як відсоток за користування кредитом становить 1,45% за якою було нараховано відсотків в сумі 14 964,00 грн, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами згідно до перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою, яка повинна була діяти на момент нарахування відсотків щодо перехідних положень закону в розмірі за денною процентною ставкою 1 % в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Тому в силу закону пункти договору щодо нарахування 1,45% суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та являється нікчемним. При цьому, якщо в кредитному договорі буде стояти процентна ставка, яка перевищує цей 1%, то ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» ця умова є нікчемною, а отже, проценти є неузгодженими. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,45% . Однак, кредитний договір був укладений після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 % /а.с.73-76/.

30 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на думку відповідача судові витрати позивача на правову є необґрунтованими та неспівмірними ціні позову, предметом спору є стягнення заборгованості за споживчим кредитом за незначною сумою, складністю справи дана справа є типовою і малозначною, часом та обсягом роботи, позивач є фінансовою компанією, яка нерідко використовує судовий порядок для стягнення заборгованості, поданий позов про стягнення боргу з відповідача не є індивідуальним. Так, просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 2500,00 грн /а.с.80-92/.

31 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Так, у відповіді на відзив зазначає, що умови кредитного договору відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, при укладенні договору Відповідачу надано в повному обсязі всю необхідну інформацію щодо умов кредитування, розміру загальної вартості кредиту, його вартісну величину. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами згідно до перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою, яка повинна була діяти на момент нарахування відсотків щодо перехідних положень закону в розмірі за денною процентною ставкою 1 % в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Оскільки в розрахунку застосовується процентна ставка 1,45 %, позивачем подано заяву на зменшення позовних вимог. Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що позивачем долучено до матеріалів справи усі належні та допустимі докази підтвердження виконання робіт адвоката, вважає їх співмірними /а.с.98-100/.

31 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній зазначає, що відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023. Кредитний договір № 00-9843826 був укладений 06.07.2024 тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %. Однак, максимальний розмір процентної ставки в 1% в день в даному випадку застосувати неможливо, оскільки проценти в договорі позики вважаються неузгодженими між сторонами. В даному випадку проценти мають бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період: з 06.07.2024 по 29.09.2024, але позивач не зробив такий перерахунок та не надав до суду таких розрахунків /а.с.104-108/.

04 листопада 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Так, у додаткових пояснення зазначає, що проценти за користування кредитом не визначаються обліковою ставкою НБУ, якщо інше прямо не передбачено самим договором. Ставка НБУ використовується не для розрахунку кредитних відсотків, а лише для обчислення інфляційних втрат. Позивач обґрунтовано подав заяву про зменшення позовних вимог та проведення перерахунку відповідно до чинного законодавства, але не за обліковою ставкою НБУ. Отже перерахунок відсотків за кредитним договором не здійснюється за обліковою ставкою НБУ, якщо інше прямо не встановлено умовами договору. Позивач діяв у межах чинного законодавства, подавши заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з неправомірним нарахуванням відсотків за договором. Також зазначаємо, що згідно з п. 7.3. Позичальник підтверджує, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію , передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття Позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАКС КРЕДИТ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/. Додатково зазначив, що вартість виконаних робіт представником Позивача є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України є співмірною зі складністю справи та документально підтвердженою /а.с.114-116/.

02 січня 2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких останній зазначає, що застосування для обрахування відсотків в даних спірних правовідносинах саме відсоткову ставку на рівні облікової ставки НБУ, а не 1.45 відсотків та 1 %, який не обумовлений в договорі в силу нікчемності пункту договору, а отже застосування принципу перерахування судом суми відсотків саме за обліковою ставкою НБУ, а не за ставкою 1% відсоток так як ні 1.45 відсотків та 1 % в договорі не вказано. 1.45 відсотків не можна застосувати в контексті нікчемності в силу ЗУ «Про споживче кредитування», а 1% відсотків тобто максимальний розмір в контексті змін в законодавстві щодо максимального розміру ставки тому що позивач не привів фізично умови кредитного договору, а саме розмір відсотків у розмірі 1 % не було приведено у відповідності до вимог закону. Вважає, що правочин є нікчемним /а.с.141-145/.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 27 жовтня 2025 року позовну заяву прийняла до розгляду, відкрила провадження у справі та вирішила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а.с.66-67/.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 19 листопада 2025 року визнав явку представника позивача обов`язковою /а.с.126/.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 17 грудня 2025 року повторно визнав явку представника позивача обов`язковою /а.с.134/.

Позиції учасників справи

Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково повідомила, що просять стягнути з відповідача 24240,00 грн відповідно до умов, які зазначені в договорі. Наголосила, що позивачем було здійснено перерахунок за відсотковою ставкою 1%. Щодо витрат на професійну правничу допомогу та клопотання відповідача про їх зменшення, зазначила, що позивач наполягає на сумі 7000 грн, оскільки витрати є підтвердженими та співмірними.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином і своєчасно, у письмових пояснення представник відповідача просив про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні справи просили врахувати відзив та надані письмові пояснення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, суд зазначає таке.

Суд встановив, що 06 липня 2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Макс Кредит» договір кредитної лінії № 00-9843826 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 32133 /а.с.52-57/.

Умовами вище вказаного договору передбачено строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів, дата остаточного повернення кредиту 01 липня 2025 року (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору, позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 31 липня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та комісії за надання кредиту зазначено в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктами 1.5, 1.5.1 договору визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії.

Крім того, у відповідності до п. 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 1800,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.5 цього договору.

Згідно п. 1.7.1 договору, денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1,5%.

Сума кредиту перераховується на рахунок позичальника за реквізитами платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 (п.2.8 договору).

Згідно з копією паспорта споживчого кредиту відповідач 06 липня 2024 року ознайомилася з умовами надання кредиту, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором 47193 /а.с.45-46/.

За даними інформаційної довідки №173/02 від 06 лютого 2025 року, ТОВ «Платежі Онлайн» підтверджує про успішні транзакції через платіжний сервіс «Platon», у тому числі транзакцію відповідача №42026-24957-28714 у сумі 12000,00 грн 06.07.2024 о 13:41 на картку клієнта № НОМЕР_1 /а.с.40-43/.

Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 з якою укладено договір 00-9843826 від 06.07.2024, ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником одноразовий ідентифікатор 32133 06.07.2024 13:41:22 /а.с.44/.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9843826 за період з 20 січня 2025 року по 01 жовтня 2025 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 28764,00 грн, з них: 13800,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14964,00 грн прострочена заборгованість за процентами /а.с.13/.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Макс Кредит», загальна сума заборгованості відповідачки становить 28764,00 грн, них: 12000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 14964,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами та 1800,00 грн сума заборгованості за нарахованими комісіями /а.с.14/.

20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняв належні ТОВ «Макс Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору /а.с.19-24/.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9843826 від 06 липня 2024 року в сумі 28764,00 грн, з яких: 13800,00 грн залишок заборгованості по кредиту, 14964,00 грн залишок заборгованості по відсоткам /а.с.17-18/.

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251028/74016 від 29 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 відкрито картку № НОМЕР_2 . У виписці по картковому рахунку особи за період з 06.07.2024 по 11.07.2024 відображено зарахування коштів у сумі 12000,00 грн /а.с.120-123/.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування.

Кредитний договір між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

Щодо стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами

З умов кредитного договору вбачається, що сторони домовились, що кредит надається строком на 360 днів з 06.07.2024 по 01.07.2025 (пункт 1.3 Договору).

Згідно пункту 1.2. Договору сума ліміту кредитної лінії становить 12000 грн.

Разом з цим, відповідно до п.п.1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України ( постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц).

Отже, умовами договору передбачено, що строк кредитування складає 360 днів, процентна ставка є фіксованою на увесь строк кредитування.

Із дослідженого судом договору встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом. Уклавши договір, підтвердила, що ознайомилася повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались умов кредитного договору.

Разом з тим, відповідач не заперечує щодо укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів, а оспорює порядок нарахування та стягнення з неї процентів за нікчемністю положень кредитного договору в частині визначення розміру процентних ставок з наявністю підстав для застосування ставки НБУ, як процентної ставки за договором, укладеним сторонами.

Як зазначалось раніше, у відповідності до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денною процентною ставкою за договором споживчого кредитування визначаються загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

За частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до таких витрат включаються: доходи кредитодавця у виді процентів, комісії кредитодавця та супутні витрати тощо. Внаслідок чого обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина 3 статті 8 цього Закону).

Враховуючи положення цього Закону, його частиною 5 статті 8 встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї же статті, яка не може перевищувати 1 %.

Одночасно, за змістом пункту 17 Перехідних та прикінцевих положень вищевказаного закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частина 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір був укладений 06 липня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %.

Отже, сторони укладаючи кредитний договір 06 липня 2024 року повинні були діяти у межах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», при визначенні ними розміру денної процентної ставки, максимальний розмір якої не міг бути більшим, ніж той, що встановлено у частині 5 статті 8 цього Закону, оскільки за умовами укладеного договору передбачили її сплату позичальником виключно за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, а не в якості підвищення процентної ставки за неналежне або несвоєчасне виконання обов`язків за договором з повернення кредитних коштів.

Встановлено, що договір укладено між сторонами в період чинності змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування», в частині визначення максимально можливого розміру денної процентної ставки, внаслідок чого тимчасове поступове зменшення розміру такої денної процентної ставки не передбачалося, оскільки наведений Перехідними положеннями алгоритм застосовується для поступового приведення у відповідність до положень цього Закону тих договорів споживчого кредитування, що укладені раніше, ніж були внесені зміни до законодавства.

Тобто, надаючи розрахунок боргу за договором та визначаючи заборгованість за процентами за користування кредитом, кредитор нарахував їх ОСОБА_1 відповідно до умов договору, але з порушенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з тим, позивач користуючись своїм правом подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що провівши аналіз нарахованих відсотків за кредитним договором, позивач має намір зменшити розмір позовних вимог до 24240,00 грн, а тому просить врахувати дану заяву і зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9843826 від 06.07.2024 у розмірі 24240,00 грн, з яких: 13800,00 грн - заборгованість по кредиту; 10440,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, тобто провів перерахунок та нарахував проценти за ставкою 1 % в день.

Разом з тим, не є слушними посилання представника відповідача на розрахунок процентів у відповідності до частини 1 статті 1048 ЦК України за обліковою ставкою НБУ, а не за умовами договору, які в частині визначення їх розміру, не відповідають частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», так як на його думку вони є нікчемними згідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини 1 цієї статті, є нікчемним.

Між тим, умови договору, який укладено 06 липня 2024 року між сторонами, містять усі складові, що визначені у частині 1 статті 12 цього Закону, та не обмежують права позичальника, а отже не можуть бути визнані нікчемними.

Але при їх викладенні в частині визначення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами її розмір не відповідає максимально визначеному розміру денної процентної ставки, встановленої у частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», тобто по факту є порушенням, а не обмеженням, прав позичальника.

Таким чином проценти, які може планувати отримати кредитор від позичальника при належному виконанні ним умов договору протягом усього строку кредитування, нараховуються у розмірі, який враховуються при обчисленні, як реальної річної процентної ставки, так і денної процентної ставки, тобто розмір таких процентів за користування кредитом на день при належному виконання зобов`язань повинен не бути більшим, ніж максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений у відповідному Законі.

А отже, за положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України у позивача, як кредитора є право на отримання від позичальника процентів, нарахування яких передбачено умовами укладеного між ними договору, але за розміром, що встановлений в законі, тобто не більше, ніж 1% на день.

Тому підстав для розрахунку процентів за обліковою ставкою НБУ не має, так як умовами договору та законом визначено порядок їх нарахування та максимально можливий розмір.

Таким чином, беручи до уваги суму кредиту 12000,00 грн та те, що денна відсоткова ставка не може перевищувати 1% день, розмір відсотків складає 120,00 грн в день, та за 87 календарних днів становить 10440,00 грн, суд вважає, що позивач здійснив правильний розрахунок відсотків за користування кредитними коштами посилаючись на вимоги ЗУ «Про споживче кредитування».

Отже, загальний розмір заборгованості позичальника за процентами у відповідності до періоду та алгоритму здійсненого кредитором розрахунку, а також умов, встановлених частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», становить 10440,00 грн, які позивач просить і стягнути з відповідача на свою користь у заяві про зменшення позовних вимог.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 10440,00 грн.

Відтак, проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у частині 3 статті 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно наданої копії договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладеного з Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та копії протоколу погодження вартості послуг до нього; копії Додаткової Угоди №8 від 11 вересня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, зокрема якою передбачено надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , встановлено, що сторони обумовили надання юридичних послуг.

Так, згідно акту прийому-передачі наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються з: вивчення матеріалів справи 2 год - 1000 грн, складання позовної заяви 2 год - 5000 грн, підготовка адвокатського запиту 1 год 500,00 грн, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год 500,00 грн, загальна вартість наданих послуг 7000 грн.

Відповідно до частини 1, 4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У відповідності до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачка заперечуючи проти задоволення стягнення витрат у розмірі 7000 грн надала заяву про зменшення судових витрат, в якій зазначає про співмірність наданої професійної правничої допомоги зі складністю справи, а також про скрутне матеріальне становище.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи та заперечення відповідача про розмір витрат на правничу допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, слід зазначити, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.10, 18, 23, 76, 81, 279, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-9843826 від 06.07.2024 у загальній сумі 24240,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати у загальному розмірі 5422,40 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн, які складаються з: судового збору 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

У задоволені решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 січня 2026 року.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул.Алматинська, буд.8, офіс 310а, .

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О.П.Бодрова