УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

07.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

І. Короткий зміст вимог:

08.08.2025 заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні свого брата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час оборони територіальної цілісності та захисту України з боку окупаційних військ російської федерації.

Заявниця вказує, що є пенсіонеркою, перебувала на утриманні свого брата ОСОБА_2 , проживала з ним в одному будинку, він проживав без реєстрації, разом вони вели спільне господарство. Зазначає, що брат ніс витрати, пов`язані зі сплатою комунальних платежів, займався купівлею майна спільного користування, перераховував їй грошові кошти.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту її перебування на утриманні брата ОСОБА_2 необхідне для оформлення соціальних пільг по втраті годувальника.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до ухвали суду від 13.08.2025 відкрито провадження у справі.

26.08.2025 представник Міністерства оборони України Стадник С.І. направив заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення статусу утриманця члена сім`ї загиблого шляхом його визначення органами Пенсійного фонду України як особи, яка має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (а.с.26-27).

17.11.2025 представник Міністерства оборони України Стадник С.І. направив клопотання про витребування доказів, в яких просив витребувати: з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області інформацію, кому після смерті ОСОБА_2 була призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника (а.с.43); з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі відомості про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 , про наявність в нього дітей, відомості про батьків (а.с.48-49); з ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію, в якій військовій частині проходив військову службу ОСОБА_2 на день його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з військової частини наказ про результати службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 та акт службового розслідування по факту його загибелі (а.с. 57).

Представник ОСОБА_4 17.11.2025 направив заяву про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с. 53).

05.01.2025 представник Міністерства оборони України надіслав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №308/17634/23, в якій вирішується подібне правове питання щодо встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця для цілей отримання одноразової грошової допомоги.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, національне законодавство, що підлягає застосуванню, та мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави .

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основними засадами цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Нормами ч. 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності,і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2020 у справі № 658/1141/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Судові засідання у справі були призначені на 29.09.2025, 26.11.2025 та 07.01.2026, проте заявниця, будучи належним чином повідомленою про необхідність з`явитися до суду,за викликом жодного разу не з`явилась.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась заявниці за зареєстрованим місцем її проживання (а.с. 5), проте поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим, з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України заявниця вважається такою, що копію процесуального рішення отримала (а.с.31-32).

Зі змісту телефонограми, складеної секретарем судового засідання 29.09.2025, вбачається, що ОСОБА_1 в телефонному режимі на мобільний номер телефону, який був зазначений нею в заяві, повідомлялась про дату розгляду справи 26.11.2025 (а.с.41).

Судова повістка про призначене судове засідання на 07.01.2026 була отримана ОСОБА_1 особисто, про що свідчить її підпис в повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.68).

Суд звертає увагу, що справа перебуває в провадження суду з 08.08.2025, ОСОБА_1 не подавала заяв про розгляд справи без її участі, про відкладення судового розгляду, не повідомляла про причини неявки в судове засідання. Суд констатує, що за весь час перебування справи в провадженні суду заявниця не проявила цікавості станом поданої нею заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, з огляду на те, що заявниця жодного разу не з`явилась в судове засідання, про судові засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомляла, враховуючи зміст заявлених вимог її неявка перешкоджає розгляду справи, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду.

Клопотання, подані представником Міністерства оборони України Стадником С.І., не розглядаються судом по суті, оскільки суд залишає подану заяву без розгляду у зв`язку з неявкою заявниці.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 253, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена права повторно звернутися до суду після усунення причин, які стали підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька