Справа №403/226/24 провадження № 2/403/58/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву КС «Істок» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.
Третя особа ОСОБА_2 письмових пояснень з приводу позовної заяви КС «Істок» у встановлений судом строк не подав.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача КС «Істок» згідно письмового клопотання від 01 серпня 2025 року прохав розглянути справу без його участі та не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а.с.39). Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
Заяв та клопотань від третьої особи ОСОБА_2 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.87-88).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 14 січня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
23 липня 2021 року гр-н ОСОБА_2 звернувся до позивача КС «Істок» із письмовою заявою прийняття його в члени цієї кредитної спілки, підтвердивши свою відповідність всім вимогам законодавства та статуту КС «Істок» для набуття такого членства (а.с.6).
23 липня 2021 року гр-н ОСОБА_2 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовими ордерами №269 від 23 липня 2021 року та № 270 від 23 липня 2021 року (а.с.9).
Рішенням правління КС «Істок» від 23 липня 2023 року в межах наданих йому загальними зборами повноважень, гр-на ОСОБА_2 прийнято до членів КС «Істок» (а.с.7, 8).

23 липня 2021 року ОСОБА_2 подав до позивача заявку про надання кредиту члена КС «Істок» в розмірі 24600,00 грн., яка рішенням кредитного комітету КС «Істок» цього ж дня була задоволена (а.с.10, 11).

23 липня 2021 року між позивачем КС «Істок», як кредитором, та третьою особою ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений договір про споживчий кредит №ДКН-2802 (далі по тексту - Договір, кредитний договір), за умовами якого: 1) кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 24600,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати обов`язки за даним договором в повному обсязі та у терміни встановлені даним Договором (пункт 1.1); 2) строк дії договору становить 12 календарних місяців, з 23 липня 2021 року до 23 липня 2022 року (пункт 1.2); 3) процентна ставка за користування кредитом становить 15,00 % річних та є фіксованою (пункт 3.2); 4) базою для нарахування процентів є залишок заборгованості позичальника за основною сумою кредиту; при розрахунку за Договором приймається рік, що містить 365 календарних днів (пункт 3.3 Договору) (а.с.12 зворот -14).

Одержання 23 липня 2021 року позичальником ОСОБА_2 на виконання Договору кредиту в сумі 24600,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером, що містить його підпис (а.с.15).

Судом також встановлено, що згідно з пунктом 4.1 Договору позичальник зобов`язувався щомісячно сплачувати кредитору платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту - Графік платежів), що є додатком до Договору та його невід`ємною частиною, а згідно з пунктами 4.2, 4.3 Договору платежі мали проводитись позичальником щомісячно, в повному обсязі, шляхом внесення готівки в касу або зарахування коштів на рахунок кредитора.

Згідно з визначеним у пункті 4.1 Договору графіком платежів, повернення позичальником ОСОБА_2 кредиту здійснюється шляхом внесення ним щомісячних платежів за період з 25 серпня 2021 року по 23 липня 2022 року, в розрізі кожного платежу, який включає платіж основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, визначений в розмірі по 2230,00 грн. за кожний з 11 розрахункових періодів, крім останнього (12-го) в сумі 2154,24 грн. (а.с.12).

Відповідно до пункту 6.10. Договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор набуває право вимагати від позичальника: дострокового повного погашення кредиту та нарахованих процентів згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих процентів, згідно умов цього Договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним договором, 23 липня 2021 року позивачем КС «Істок» з відповідачем по справі ОСОБА_1 , як поручителем, було укладено договір поруки №ДКН-2802 ДП1 зі строком дії 10 років, за умовами якого (пункт 2.1) у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед кредитором солідарно, на рівні з позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків у відповідності до ст.ст.553-559 ЦК України (а.с.14).

У зв`язку з порушенням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 , вказану в розділі 6 договору поруки, була направлена вимога про погашення заборгованості в розмірі 15730,00 грн. (а.с.17).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором за період з 25 серпня 2021 року по 23 липня 2022 року загальний розмір заборгованості члена КС «Істок» ОСОБА_2 становить 16509,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 12560,00 грн., заборгованість за процентами - 3949,00 грн.. Сума внесених коштів на виконання Договору становить 13500,00 грн., з яких: 12040,00 грн. - на погашення основної суми кредиту та 1460,00 грн. - на погашення процентів (а.с.16).

Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення 23 липня 2021 року кредитного договору та договору поруки, а також отримання ОСОБА_2 від позивача КС «Істок» кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі позичальником ОСОБА_2 відповідачем під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору), кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучення коштів надавати фінансові кредити на власний ризик; фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору, далі - Закону) кредитна спілка - це не прибуткова організація, заснована, в тому числі, фізичними особами, на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону та п.п. «б» п.5.1 ст.5 Статуту КС «Істок» кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі (а.с.20).

Отже, кредитний договір між позивачем КС «Істок», як кредитором, та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений у відповідності до вимог ст.638 ЦК України, що свідчить про згоду останнього з усіма його умовами, в тому числі і щодо отримання та повернення кредиту.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, укладення 23 липня 2021 року кредитного договору обумовило виникнення у позичальника ОСОБА_2 стосовно КС «Істок», як кредитора, зобовязання, згідно з яким позичальник зобовязаний був повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірі, встановлені графіком платежів, як невідємною частиною кредитного договору.

За змістом ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель, відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що позивач КС «Істок» згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору, виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання позичальнику ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 Договору позичальник ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути наданий КС «Істок» кредит в сумі 24600,00 грн. до 23 липня 2022 року.

Відповідно до п.4.1 Договору та графіку платежів до нього, позичальник ОСОБА_2 зобов`язаний був здійснювати щомісячні платежі на погашення основної суми кредиту та процентів за користування ним в межах 12-ти розрахункових періодів, починаючи з 25 серпня 2021 року по 23 липня 2022 року, в загальному розмірі по 2230,00 грн. (за перші 11 періодів) та в сумі 2154,24 грн. - за останній розрахунковий період з 27 червня по 23 липня 2022 року.

Натомість ОСОБА_2 на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором 09 вересня 2021 року було здійснено шість платежів на загальну суму 13500,00 грн., з яких: 12040,00 грн. були зараховані позивачем на погашення заборгованості за основною сумою кредиту, а 1460,00 грн. - на погашення нарахованих процентів за користування кредитом.

Доказів здійснення інших платежів на виконання умов кредитного договору відповідачем та третьою особою суду надано не було.

З огляду на викладене, позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, оскільки не здійснив повернення кредиту та сплати процентів за користування ним в обсязі та в строки, передбачені Договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 16509,00 грн., з яких: заборгованості за основною сумою кредиту - 12560,00 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом - 3949,00 грн..

Суд частково погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості за Договором, оскільки: 1) розмір наданого позичальнику кредиту становить 24600,00 грн., а сума грошових коштів, внесених ним на оплату основної суми кредиту в період з 25 серпня 2021 року по 25 січня 2022 року - 12039,54 грн. (6 платежів: 2098,35 грн. + 1954,09 грн. + 1996,68 грн. + 1899,31 грн. + 2003,64 грн. + 2087,47 грн.), отже, сума заборгованості за наданим кредитом становить 12560,46 грн.; 2) процентна ставка 15% річних відповідає 0,041096% в день (виходячи з бази нарахування 365 днів), що становить за серпень 2021 року - 151,64 грн. (10,109616 грн. (0,041096% від 24600,00 грн.) х 15 дні), за вересень 2021 року - 295,91 грн. (9,247278 грн. (0,041096% від 22501,65 грн. (24600,00 грн. - 2098,35 грн. (внесений платіж) х 32 дні), за жовтень 2021 року - 253,33 грн. (6,786881 грн. (0,041096 % від 20547,56 грн. (22501,65,00 грн. - 1954,09 грн. (внесений платіж) х 48 днів) і т.д. в межах строку кредитування до 23 липня 2022 року, в загальному розмірі 5409,25 грн., а не 5409,00 грн., як визначено в доданому до позовної заяви розрахунку; 3) загальна сума внесених позичальником платежів на погашення процентів становить 1460,46 грн. (6 платежів: 151,65 грн. + 295,91 грн. + 253,32 грн. + 350,69 грн. + 246,36 грн. + 162,53 грн.), отже, сума заборгованості за процентами становить 3948,79 грн. (5409,25 грн. - 1460,46 грн.).

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 16509,25 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 12560,46 грн. та заборгованість за процентами - 3948,79 грн..

Разом з тим, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, суд не виходить за межі визначеного КС «Істок» розміру заборгованості в сумі 16509,00 грн..

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження належного виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором та не спростовано наявного розміру заборгованості за цим договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010, а також від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору про споживчий кредит №ДКН-2802 від 23 липня 2021 року, укладеного між позичальником ОСОБА_2 та кредитором КС «Істок».

Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Судом враховується, що у даній справі позичальник ОСОБА_2 здійснював часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом (зокрема, 25.08.2021, 27.09.2021, 25.10.2021, 25.11.2021, 28.12.2021, 25.01.2022 - по 2250,00 грн.); дії КС «Істок» щодо виконання договору ні позичальником, ні поручителем , не оскаржені; власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи під час судового розгляду справи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позовна заява обовязково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обовязком суду, який виконується під час розгляду справи.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто суд, зясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №685/1008/20 та інших.

Відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №198/305/15-ц, наслідки солідарного обовязку боржників передбачені ст.543 ЦК України, основний з яких зазначено в частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому з огляду на солідарний обовязок боржника за основним зобовязанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Отже, у разі забезпечення основного зобовязання порукою та предявлення кредитором вимоги виключно до поручителя така вимога стосуватиметься виконання поручителем свого солідарного обовязку боржника або ж виконання ним такого обовязку як солідарного боржника одноособово.

Стягнення ж заборгованості у солідарному порядку, як визначено представником позивача у поданій до суду позовній заяві, є більш загальним поняттям, яке може передбачати, виходячи зі змісту ч.1 ст.543, ч.1 ст.554 ЦК України, як відповідальність за виконання основного зобовязання разом боржника та поручителя (солідарно), так і обовязок виконати вимогу кредитора, предявлену до будь-кого з них окремо.

З огляду на викладене, суд, застосовуючи при вирішенні справи принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), та не змінюючи при цьому предмет позову, приходить до висновку про доцільність визначення правової підстави позову, як стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 не в солідарному порядку, як зазначено в позовній заяві, а як з поручителя в порядку виконання ним солідарного обовязку боржника.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит №ДКН-2802 від 23 липня 2021 року щодо сплати кредиту та інших платежів у передбачених ним розмірі та строки, внаслідок чого приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача по справі ОСОБА_1 , як поручителя, в порядку виконання ним солідарного обов`язку божника, на користь позивача КС «Істок» заборгованості за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 16509 грн. 00 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем по справі КС «Істок» при зверненні до суду з позовною заявою був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1).

З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі КС «Істок» кошти по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , як солідарного боржника, на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за договором про споживчий кредит №ДКН-2802 від 23 липня 2021 року в загальному розмірі 16509 грн. 00 коп. (шістнадцять тисяч пятсот дев`ять гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Кредитна спілка «Істок», адреса місцезнаходження: Адміральський проспект, буд.№7, кімната 2 м.Одеса Одеська область, поштовий індекс 65049, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26364449.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , вказані в позовній заяві: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19 січня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова