Справа № 344/8184/25
Провадження № 2/344/594/26
У Х В А Л А

22 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЛТД» про визнання правочину недійсним

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЛТД» про визнання правочину недійсним. Згідно позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частки в статутному капіталі ТОВ «Захід ЛТД», в розмірі 27200 грн., що становить 34% статутного капіталу ТОВ «Захід ЛТД».

19.01.2026 року представник позивача подав до суду заяву відповідно до якої просить суд передати цивільну справу №344/8184/25 до Господарського суду Івано-Франківської області за предметною юрисдикцією. Заяву мотивує тим, що верховний суд у постанові від 05.11.2025 року у справі №922/925/25 вказав, що спори щодо правочинів з відчуження часток у статутному капіталі товариства підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, незалежно від суб`єктного складу. Даний спір має корпоративний характер, оскільки пов`язаний з обігом частки у статутному капіталі товариства та реалізацією корпоративних прав його учасників.

22.01.2026 року представник позивача подав заяву про проведення засідання призначеного на 22.01.2026 року о 09 год. 10 хв. за відсутності сторони позивача, заяву про передачу справи до господарського суду підтримує.

22.01.2026 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про проведення 22.01.2026 року судового засідання без його участі та участі його представника ОСОБА_4 .

Інші учасники у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України, за змістом пункту 4 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Спір у справі стосується правовідносин, що виникли внаслідок укладення між сторонами правочину щодо відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід ЛТД» у розмірі 34%, що становить 27 200 грн.

Тобто правовою підставою для виникнення спору в цій справі стало укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правочину, предметом якого є відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід ЛТД».

Отже, правова природа правочину є спір щодо частки в статутному капіталі товариства, розгляд якого віднесено до юрисдикції господарських судів відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України.

Для вирішення питання щодо юрисдикції таких спорів не має значення, чи набула особа, на користь якої відчужено частку, корпоративних прав в установленому законом порядку, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 352/395/19.

Винятком із зазначеного правила є лише спори щодо правочинів у сімейних та спадкових правовідносин, тобто спори щодо дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 352/395/19 щодо підвідомчості судам цивільної юрисдикції спору у справі про визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Викладене свідчить про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/2388/20 (провадження 3 12-15гс21).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини з цього питання, суд прийшов до переконання про те, що наявні підстави для закриття провадження у справі, адже така не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому необхідно закрити провадження по ній у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК Україна.

У відповідності до ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу його право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку господарського судочинства.

Відтак, клопотання представника позивача про направлення справи за підсудністю задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.255 ч. 1 п. 1, 256, 258-261, 353, 354, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 задоволити частково.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЛТД» про визнання правочину недійсним - закрити.

В порядку частини 1 ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаними позовними вимогами до господарського суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.