Справа № 314/2572/24
Провадження № 4-с/314/1/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капітонова Є.М.,

секретар судового засідання Дерко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на бездіяльність органу примусового виконання,-

за участю представника скаржника Кирпань Б.В.,

встановив:

Представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до суду із скаргою на бездіяльність органу примусового виконання.

Заява мотивована тим, що з 22.10.2025 на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження № 76872889 від 16.09.2025 (ідентифікатор доступу А0347ГББ9526) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» майнової шкоди в розмірі 147 483 грн 14 коп., відкритого на виконання виконавчого листа Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/2572/24 від 07.01.2025, яка винесена у зв`язку із смертю боржника на підставі п.3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Ознайомившись зі змістом вищевказаної постанови, вважають дії заступника начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Людмили Біченко щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76872889 від 16.09.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» майнової шкоди в розмірі 147 483 грн 14 коп., відкритого на виконання виконавчого листа Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/2572/24 від 07.01.2025, у зв`язку із смертю боржника на підставі п.3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірними з наступних підстав.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом судового процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд знаходить скаргу, такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Згідно із ст.129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.44 7ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, та, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст.451ЦПК України є сукупність таких складових, як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження цими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Обов`язки державних виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розв`язуючи цю скаргу, суд повинен перш за все встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадження не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Така постанова ухвалюється в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року у справі № 916/617/17, висновки якого відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, які беруться до уваги судом, закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отримавши дані про смерть боржника, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернутись відповідно до п.3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження, виконавець повинен звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковане згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Державний виконавець не вчинив дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони її спадкоємцями, що дозволило б за заявою сторони звернутися до суду з відповідним подання про заміну сторони виконавчого провадження

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньої особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про обгрунтованість скарги та її задоволення.

Керуючись ст. ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії заступника начальникаВільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Людмили Біченко щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76872889 від 16.09.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» майнової шкоди в розмірі 147 483 грн 14 коп., відкритого на виконання виконавчого листа Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/2572/24 від 07.01.2025, у зв`язку із смертю боржника на підставі п. 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Людмили Біченко про закінчення виконавчого провадження № 76872889 від 16.09.2025.

Зобов`язати заступника начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Людмилу Біченко поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вільнянського районного суду Запорізької області № 314/2572/24 від 07.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» майнової шкоди в розмірі 147 483 грн 14 коп.

Зобов`язати заступника начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Людмилу Біченко вжити заходів з встановлення можливого правонаступництва боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 76872889 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 142 382,22 грн (сто сорок дві тисячі триста вісімдесят дві гривні двадцять дві копійки).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : Є. М. Капітонов

05.01.2026