Провадження № 2-о/202/7/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

14 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Міщенко М.С.

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Соколової Г.Ю. про призначення експертизи у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР, про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР, про встановлення факту батьківства.

Представник ОСОБА_1 адвокат Соколова Г.Ю. заявила клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою від 04.11.2025 року у цій справі Судом було призначено молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання «Чи є померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та доручено проведення зазначеної експертизи експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Також для проведення зазначеної експертизи було витребувано від Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» правий надколінок та зуб, що належать померлому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Листом від 13.11.2025 року за № 02-06/3038, що надійшов на адресу Індустріального районного суду м. Дніпро було повідомлено про неможливість надіслати необхідні для проведення експертизи зуб та надколінник. У зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи між дитиною, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яку просила призначити у Державній спеціалізованій установі «Харківське обласне бюро судово медичної експертизи».

Представник ОСОБА_1 адвокат Соколова Г.Ю. у заяві клопотання підтримала та просила задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків

Частиною 1 статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Частиною 3 статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з висновком постанови Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі №478/690/18, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Європейський суд з прав людини у справі KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства і заінтересовані особи у підтвердження своєї позиції мають право заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно ч.ч. 5, 6 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Дослідивши матеріали справи та заявлене клопотання, суд вважає, що для з`ясування обставин, що мають суттєве значення для справи, необхідні спеціальні знання, а тому є доцільним призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної спеціалізованої установи «Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи».

Керуючись ст. 102-112 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Соколової Г.Ю. про призначення експертизи у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР, про встановлення факту батьківства задовольнити.

Призначити у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР, про встановлення факту батьківства судову молекулярно-генетичну експертизу.

На вирішення експертизи поставити питання:

Чи є померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

Проведення експертизи доручити експертам Державної спеціалізованої установи «Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи», попередивши експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України - за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Надати експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи при її проведенні.

Попередню оплату витрат за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Попередити сторони про наслідки ст. 109 ЦПК України, а саме у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В. Бєсєда