Справа № 487/3814/24
Провадження № 22-ц/812/407/26
У Х В А Л А

16 січня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Царюк Л.М. Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року , ухвалене у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року вищезазначений первісний позов задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій також заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Клопотання обґрунтовувала тим, що вона як, споживач банківських послуг, не сплачує судовий збір за подання позову, апеляційної/касаційної скарги. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів. Споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, що підтверджується висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.
З приводу зазначеного клопотання апеляційний суд зазначає наступне.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Згідно із частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснив, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.
Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі.
Отже, відповідачка просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду щодо вирішення вимог первісного позову та щодо вирішення вимог зустрічного позову.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 761/11283/15 (провадження № 61-13961св19) зазначено: у разі якщо в апеляційному порядку оскаржується судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, і заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів».
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заявидо АТ «ПУМБ» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині оскарження відмови в задоволенні вимог зустрічного позову. Оскільки, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 є позивачем та звертається з зустрічним позовом про порушення її прав, як споживача.
Стосовно оскарження рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року в частині задоволення вимог первісного позову.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, отже позивачем за первісним позовом є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а не ОСОБА_1 .
Підставою звернення з даним позовом не є порушення Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом), а є зобов`язання про стягнення заборгованості.
Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.
У спеціальному законі, який звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначено, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18).
Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.
Системний аналіз частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з врахуванням наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №761/24881/16-ц дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільненні споживачі, які мають процесуальний статус позивача, тобто особи, які звертаються до суду із позовом, та під час оскарження такими особами судових рішень в судах усіх інстанцій.
Тобто, Закон України «Про захист прав споживачів» визначає право на звільнення від сплати судового збору виключно позивачів, відповідно, відповідачі у такій справі, звертаючись до суду із апеляційними, касаційними скаргами, іншими заявами процесуального характеру, не звільняються від сплати судового збору, крім інших випадків, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правовий висновок щодо не звільнення споживача від сплати судового збору у випадку його процесуального статусу відповідача викладений в постановах Верховного Суду: від 24 травня 2021 року у справі №361/1219/16, від 10 лютого 2021 року у справі №146/1166/128 та інших, а також в ухвалах Верхового Суду про відмову у відкритті касаційного провадження: від 03 червня 2021 року у справі №531/1673/20, від 29 квітня 2021 року у справі №389/555/20, від 25 березня 2021 року у справі №225/4888/15-ц, від 15 січня 2021 року у справі №522/6218/20 та інших.
За такого, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року в частині задоволення первісного позов, слід відмовити.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Так, згідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду складає 150 % ставки, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Крім того, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Ставка судового збору при розрахунку його сплати за подання до суду апеляційної скарги є незмінною та повинна відповідати вимогам Закону України «Про судовий збір», не залежить від розміру сплаченого судового збору позивачем з понижуючим коефіцієнтом при поданні позовної заяви в електронній формі.
В даній справі за подачу первісного позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Отже за подання даної апеляційної скарги, в частині оскарження задоволених позовних вимог первісного позову, ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 4 542 грн (3 633.60 грн х 150% = 4 542 грн).
Отже, має місце несплата судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн.
За такого, на підтвердження сплати судового збору необхідно надати Миколаївському апеляційному суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.
Вказаний недолік перешкоджає відкриттю апеляційного провадження та є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження задоволення вимог первісного позову без руху.
Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року в частині оскарження задоволених позовних вимог первісного позову, залишити без руху.
Надати скаржниці строк для усунення недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме для сплати судового збору у розмірі 4 542 грн.
Оригінал квитанції про сплату вказаної суми надати до Миколаївського апеляційного суду.
Реквізити рахунку для сплати судового збору:
Отримувач коштів: Миколаїв.ГУК/тг м. Миколаїв/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030
Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)
Код банку отримувача (МФО): 899998
Рахунок отримувача: UA0014478
Код класифікації доходів бюджету: 22030101
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)
У випадку не сплати судового збору у зазначений строк апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська