УХВАЛА

Про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду

Справа № 495/1769/16-ц

Номер провадження 6/495/14/2026

20 січня 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Чибукової О.В.

справа № 495/1769/16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк Україна", про відстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк Україна", звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2024 року у справі № 495/1769/16-ц на один рік.

Короткий виклад позиції заявника та заперечень заінтересованої особи.

Обгрунтовуючи вищеописану заяву зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2024 року у справі № 495/1769/16-ц Позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість станом на 25 червня 2015 рік, у загальному розмірі: 54 450, 57 дол. США, яка складається з: простроченого основного боргу за кредитом у розмірі 36 539, 91 дол. США; прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 17 910, 66 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» витрати пов`язані зі сплатою державного мита у розмірі 1700 грн та 120 грн витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.06.2025 апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду без змін.

Однак, на даний час заявник не має можливості виконати рішення суду, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, фактично доходу не отримує.

Крім того, заявник самостійно виховує неповнолітню дитину та усі наявні кошти фактично йдуть на забезпечення життя дитини: його освіту, медичний догляд тощо. З матір`ю дитини заявник відносини не підтримує та з 2023 року шлюб між ними розірваний.

Також посилається на наявність військового стану на території України.

Звертає увагу, що визнає наявність обов`язку виконання рішення у даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, однак вищезазначені обставини ускладнюють його виконання.

20 січня 2026 року до суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Представник банку зазначає, що обставини, наведені заявником у заяві, не мають характеру особливих або виняткових.

На підтвердження відсутності доходу, Заявник надав до суду індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ за періоди 1998-2000 р.р., 2004-2014 р.р., 2016-2017 р.р., 2020-2021р.р.

АТ «Ощадбанк» критично оцінює посилання ОСОБА_1 на відсутність доходу, адже заявником не втрачено право на працю, жодних доказів на підтвердження того, що боржник об`єктивно не має змоги працювати, отримувати дохід, не надано.

Також звертає увагу, що відповідно до даних з ЄДР ОСОБА_1 є засновником ТОВ «НЕСТЕРЕНКО ЕНД ВАЙ ВІ ДЖИ ЛІГАЛ ГРУП» (). Товариство створене з метою отримання прибутку від надання юридичних послуг у сферах права, бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування.

Не зазначення Боржником наведеної вище інформації ставить під сумнів його доводи, наведені в заяві, щодо скрутного матеріального становища, що також є наслідком введення суду в оману та зловживання своїм процесуальними правами.

Матеріалами даної справи підтверджується, що погашення заборгованості за Кредитним договором не відбувається з 2011 року, жодного платежу за цей період заявником не сплачено.

Обставини в умовах воєнного стану не є особливими та винятковими тільки для заявника у порівнянні з іншими, адже всі в умовах воєнного стану перебувають в однакових несприятливих умовах, а тому введення воєнного стану на території України не може бути підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду, адже необхідно враховувати не лише інтереси ОСОБА_1 , але й також його кредитора.

Окремо зауважує, що ОСОБА_1 просить відстрочити виконання рішення від 14.06.2024 на один рік, однак ч. 5 ст. 435 ЦПК України встановлено, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

З дня ухвалення вказаного рішення судом першої інстанції минуло значно більше часу, ніж один рік, а тому відстрочення його виконання суперечить нормам цивільного процесуального права.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду без його участі.

20 січня 2026 року до суду надійшли заперечення АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2024 року позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість станом на 25 червня 2015 рік, у загальному розмірі: 54 450, 57 дол. США, яка складається з: простроченого основного боргу за кредитом у розмірі 36 539, 91 дол. США; прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 17 910, 66 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» витрати пов`язані зі сплатою державного мита у розмірі 1700 грн та 120 грн витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині в задоволені позовних вимог ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» відмовити.

В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Державний Ощадний банк України» про розірвання кредитного договору - відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним кредитного договору №1277-н від 05 березня 2007 року та договору застави транспортного засобу від 05 березня 2007 року відмовити.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 липня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 .

Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2023 року, виданого Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали, про що 08 лютого 2023 року складено відповідний актовий запис № 3.

ОСОБА_1 надав до суду індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за період з 1998-2000 р.р., 2004-2014 р.р., 2016-2017 р.р., 2020-2021 р.р.

ОСОБА_1 є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестеренко Енд Вай Ві Джи Лігал Груп», , відповідно копії інформації з ЄДР.

Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вирішення питання про відстрочення та розстрочення виконання рішення регламентується статтею 435 ЦПК України, яка розміщена у розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Отже, відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підстави для відстрочення чи розстрочення виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Обов`язок доведення наявності виняткових підстав, необхідних для розстрочення виконання рішення суду покладається на особу, яка звертається із відповідним клопотанням.

За положеннями частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 надає копії свідоцтва про народження дітей, свідоцтва про розірвання шлюбу, актового запису про розірвання шлюбу, індивідуальні відомості про застраховану особу. Також заявником акцентованого увагу на наявності воєнного стану на території України.

Інших доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочення виконання рішення суду заявником не надано.

Враховуючи викладене, керуючись принципами верховенства права, обов`язковості судового рішення, з огляду на те, що обставини на які посилається заявник, на переконання суду, не є винятковими та такими, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог заяви ОСОБА_1 , та як наслідок, неможливість задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 435 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк Україна", про відстрочку виконання рішення суду- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 20 січня 2026 року.

Суддя: