Ширяївський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Алексєєва О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 року КП «Теплопостачання міста Одеси» через свого представника Омельченко О.В. звернулося до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 19.11.2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Березівського районного суду Одеської області з тих підстав, що матеріали справи не містять відомостей про належність відповідачу права власності на квартиру, за якою надавалися послуги позивачем, а також не містять інформації про укладення між сторонами договору про надання відповідних послуг. Відсутність зазначених відомостей, на думку суду, виключає можливість розгляду справи за правилами статті 30 ЦПК України.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10.12.2025 року справу направлено за підсудністю до Ширяївського районного суду Одеської області з тих підстав, що відповідач по справі ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яке до утворення нового Березівського району Одеської області відповідно до Постанови ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 р., входило до території Ширяївського району Одеської області та відносилося до територіальної юрисдикції Ширяївського районного суду Одеської області».

Супровідним листом за Вих. №523/22528/25/7947/2025 від 30.12.2025 року цивільна справа №523/22528/25 направлена до Ширяївського районного суду Одеської області.

07.01.2026 року справа надійшла до Ширяївського районного суду Одеської області та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Алексєєвій О.В.

Ознайомившись з матеріалами вказаної справи судом встановлено, що згідно відповідей ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області №5188/899 від 12.01.2026 року, та Чогодарівської сільської ради Березівського району Одеської області вих. № 04-13/68 від 14.01.2026 року, відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від01березня 2013року №3"Продеякі питанняюрисдикції загальнихсудів тавизначення підсудностіцивільних справ" роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст.181ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від09вересня 2020року усправі №910/6644/18Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК Українидо нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від16лютого 2021року усправі №911/2390/18Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст.30ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, зокрема, зі сплати комунальних послуг, поширюються норми частини третьої статті 30 ЦПК України.

Згідно з матеріалами справи об`єкт споживання теплопостачання розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю відноситься до Пересипського районного суду м. Одеси.

Таким чином, заявлені позовні вимоги безпосередньо пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг щодо конкретного об`єкта нерухомого майна, а тому підлягають розгляду за правилами виключної підсудності, визначеної статтею 30 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи не розпочато, а згідно з ч. 1 ст. 378ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, вважаю, що дана позовна заява не підсудна Ширяївському районному суду Одеської області, а тому підлягає направленню до Пересипського районного суду м. Одеси як помилково направленого.

У відповідності до ч.1 п.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що цивільну справу помилково направлено до Ширяївського районного суду Одеської області, суд дійшов висновку про необхідність її передачі за виключною підсудністю до Пересипського районного суду м. Одеси.

На підставі наведеного, керуючись статтями 31, 258 261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, направити до Пересипського районного суду м. Одеси, який знаходиться за адресою: вулиця Чорноморського козацтва, 68, Одеса, Одеська область, 65033, як помилково надіслані.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Алексєєва