Справа № 577/43/26
Провадження № 2/577/487/26
У Х В А Л А

про задишення позовної заяви без руху

"13" січня 2026 р.

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О., вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мартинюк Ю.С. звернулася до суду з даною позовною заявою.

Позовна заява повинна відповідати вимогам, зазначеним в ст. 175, 177 ЦПК України. За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 являється громадянином Литовської Республіки.

13.01.2026 року до суду надійшла відповідь із Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Конотопської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, згідно якої встановлено, що інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Подана позивачем позовна заява не відповідає зазначеній вимозі, оскільки нею не надано доказів на підтвердження останнього зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 на території України, чи відомостей щодо його постійного місця роботи на території України, або наявності у останнього зареєстрованого майна.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно з п. 2.1 Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 р. за № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Статтями 1 - 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, визначено, що ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав. Орган влади чи судовий працівник, компетентний, відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох екземплярах.

Таким, чином оскільки, відповідач по справі є громадянином Литовської Республіки, відомості щодо його проживання на території України відсутні, то в подальшому у суду виникне необхідність направити йому копії процесуальних документів, копію позовної заяви з додатками.

Крім того, статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні. Витрати, пов`язані із залученням перекладача, сплачуються у порядку, передбаченому ЦПК України. Переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України згідно вимог ЦПК України, або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Із наведеного випливає, що позивачу необхідно надати до суду документи, які підтверджують місце проживання або перебування чи постійного заняття (роботи) відповідача, а у разі перебування відповідача за кордоном - копії позовної заяви разом із доданими до них документами з перекладом відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 27.06.2008 року №1092/5/54. Так, згідно п. 2.3 вказаної Інструкції Доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1,3 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

У разі неусунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

СуддяІ. О. Рідзевська