Справа № 487/3097/19
Провадження № 6/487/5/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т. А.,

за участю секретаря судового засідання Самедової Р. Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила допустити поворот виконання судового рішення - постанови Миколаївського апеляційного суду від 11.03.2025 в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_2 та на користь як представника неповнолітньої ОСОБА_4 сум за договором позики і судового збору, а також в частині стягнення судового збору на користь держави і виконавчого збору. Також просила повернути їй всі стягнуті з неї в примусовому порядку кошти в межах: ВП № 77955291 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 07.04.2025 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 21 131 грн, а саме: 21 131 грн судового збору на користь держави, 2 113, 10 грн виконавчого збору та 500 грн витрат виконавчого провадження; ВП № 77911417 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.2025 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 412 800 грн заборгованості за договором позики та 21 131 грн судового збору, а саме: в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 - 36 882,12 грн, виконавчого збору за виконавчим провадженням - 3 688,21 грн та витрати виконавчого провадження - 500 грн; ВП № 77911677 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.2025 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 1 603 200 грн, а саме: заборгованість за договором позики - 919,03 грн та витрати виконавчого провадження - 500 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішеням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2024 відмовлено у задоволенні позову. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11.03.2025 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 13.08.2025 постанова Миколаївського апеляційного суду від 11.03.2025 скасована та залишено в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2024. До скасування постанови апеляційного суду вона частково була виконана та з ОСОБА_1 всього стягнуто 66 233,46 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2025 вказану заяву призначено до розгляду.

ОСОБА_1 в заяві про поворот виконання рішення суду просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Стягувач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились.

Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Нормою статті 444 ЦПК України передбачено вирішення питання повороту виконання рішення, постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення, за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти або вилучене його майно на користь стягувача.

Відповідно до частин 5-10 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 203/2612/13-ц.

Отже, цивільним процесуальним кодексом України, зокрема нормою ст.444, передбачено вирішення питання повороту виконання рішення постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення, за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти, або вилучене його майно на користь стягувача.

За змістом наведеної норми закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва 11.12.2024 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , що діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про стягнення боргу за договором позики.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє також і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 , яка діє також і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 412 800 (шість мільйонів чотириста дванадцять тисяч вісімсот) грн заборгованості за договором позики та 21131 (двадцять одна тисяча сто тридцять одна) грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 1 603 200 (один мільйон шістсот три тисячі двісті) грн заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 21131 (двадцять одна тисяча сто тридцять одна) грн судового збору. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13.08.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2025 року скасовано та залишено в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2024 року. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Крім того, постановою Миколаївського апеляційного суду від 26.11.2025 апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які подані їх представником ОСОБА_7 , залишені без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2024 року залишено без змін.

Відповідно до листа від 29.09.2025 № 120339/20.11-34/11, який надійшов на адресу ОСОБА_1 з Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, у відділі здійснювалось зведенне виконавче провадження № 77915768, до складу якого входили наступні виконавчі провадження: ВП № 77911677 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 1 603 200,00 грн заборгованості за договором позики; ВП № 77911417 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 412 800,00 грн заборгованості за договором позики та 21 131,00 грн судового збору; ВП № 77955291 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 07.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 21 131,00 грн.

В ході здійснення зведеного виконавчого провадження з рахунків боржника в примусовому порядку списано кошти, які в подальшому розподілено у відповідності до вимог чинного законодавства.

За ВП № 77955291 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 07.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 21 131,00 грн, заборгованість у розмірі 21 131 грн, виконавчий збір у розмірі 2 113,10 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 500 грн стягнуто у повному обсязі.

За ВП № 77911417 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 412 800,00 грн заборгованості за договором позики та 21 131,00 грн судового збору, в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 перераховано 36 882,12 грн, виконавчий збір за виконавчим провадженням стягнуто у розмірі 3 688,21 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 500 грн.

За ВП № 77911677 з примусового виконання виконавчого листа № 487/3097/19, виданого 17.04.20225 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 1 603 200,00 грн заборгованості за договором позики, стягнуто виконавчий збір у розмірі 919,03 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 500 грн. Заборгованість у розмірі 9 190,26 грн повернуто боржнику ОСОБА_1 як надмірно стягнуті кошти, після завершення виконавчого провадження.

З матеріалів справи встановлено, що судове рішення, яким на користь ОСОБА_2 , яка діє також і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , стягнуто грошові кошти, було скасовано, тому наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 36 882,12 грн, який фактично було отримано за зведеним виконавчим провадженням № 77915768. Стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 21 131 грн також слід повернути ОСОБА_1 з державного бюджету в порядку повороту виконання рішення суду.

Що стосується повороту виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 77915768 виконавчого збору у розмірі 2 113,10 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн (ВП № 77955291), виконавчого збору у розмірі 3 688,21 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн (ВП № 77911417), виконавчого збору у розмірі 919,03 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн (ВП № 77911677), суд зазначає наступне.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положення частини 2 статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутого державним виконавцем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у вищевказаному розмірі має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду. Отже у задоволенні цих вимог заяви про поворот виконання рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст. 444 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задовольнити частково.

Допустити поворот виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 11.03.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє також і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 412 800 (шість мільйонів чотириста дванадцять тисяч вісімсот) грн заборгованості за договором позики та 21131 (двадцять одна тисяча сто тридцять одна) грн судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , стягнто 1 603 200 (один мільйон шістсот три тисячі двісті) грн заборгованості за договором позики; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 21 131 (двадцять одна тисяча сто тридцять одна) грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку повороту виконання рішення суду 36 882,12 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету стягнутий з неї на користь держави судовий збір в сумі 21 131 грн у зведеному виконавчому провадженні № 77915768.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. А. Карташева