КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3751/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Яворського М.А. (судді-доповідача), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шаповалової К.В., у місті Києві, у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн. В іншій частині вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 рокуОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 12 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» безпосередньо до апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, було залишено без руху та надано строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме: подати клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших причин щодо поважності пропуску вказаного строку; уточнити заявлені вимоги в апеляційній скарзі щодо оскаржуваного рішення (а.с.102-105, т.2).

20 січня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від ОСОБА_1 , відповідно до якого останній вказує, що не отримував копію ухвали Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, проте вказане не приймається судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, копію вказаної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було направлено апелянту та його представнику засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» 19 грудня 2025 року (а.с.108, 109, т.2).

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції, копію ухвали Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху було отримано ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_3 19 грудня 2025 року (а.с.111, 112, т.2).

Таким чином, твердження апелянта про неотримання ухвали Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року без руху спростовується матеріалами справи.

20 січня 2026 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої було уточнено заявлені вимоги в апеляційній скарзі щодо дати оскаржуваного рішення, а також викладено аргументування щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Так, ОСОБА_1 вказує, що у листопаді та грудні 2025 року посилилися обстріли міста Київ терористичними військами держави-агресора, що спричинили тривалі відключення електроенергії у місті Києві, в тому числі й 11 грудня 2025 року, тому його доступ до підсистеми «Електронний суд» був обмежений. Апеляційну скаргу подав 12 грудня 2025 року, відразу після того як налагодилося постачання електроенергії.

Разом з тим, зазначає, що з 31 жовтня 2025 року проходив обстеження та амбулаторне лікування у лікаря-кардіолога. З 05 грудня 2025 року по 12 грудня 2025 року проходив посилене амбулаторне лікування.

Враховуючи зазначені відомості, апелянт вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин й просить його поновити.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також подану апеляційну скаргу, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, визначеного ч.1 ст.354 ЦПК України, а тому остання не можу бути прийнята до розгляду й має бути відмовлено у відкритті провадження з огляду на наступне.

Відповідно положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2025 року було ухвалено оскаржуване рішення. Повний текст додаткового рішення складено 10 листопада 2025 року (а.с.22-28, т.2).

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, повний текст оскаржуваного рішення було направлено до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 11 листопада 2025 року (а.с. 29, т.2).

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, копію додаткового рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року було доставлено до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ОСОБА_1 11 листопада 2025 року о 05:04:34 (а.с. 31, т.2).

Згідно із довідкою про доставку електронного документу, копію додаткового рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року було доставлено до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 11 листопада 2025 року о 05:00:02 (а.с. 30, т.2).

Таким чином, останнім днем для подачі апеляційної скарги з можливим поновленням строку на апеляційне оскарження слід вважати - 11 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу було подано 12 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано положеннями статті 127 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини йог пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом статті 354 ЦПК України клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Тож поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі N 926/1037-б/15, від 14 червня 2022 року у справі N 904/3541/15).

Так, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які містять в постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) зазначено: «Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.»

Таким чином, сам факт запровадження воєнного стану в Україні та пов`язані з цим обставини, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не наведено жодних конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу у межах строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що амбулаторне лікування - це спеціалізована медична допомога (консультації, діагностика, лікування, реабілітація) для пацієнтів, яка надається без госпіталізації.

Підтвердження того, що скаржник не міг самостійно звернутись з апеляційною скаргою з моменту ухвалення оскаржуваного додаткового рішення та під час перебування на амбулаторному лікуванні, чи звернутись за правовою допомогою до представника ОСОБА_3 у визначений законом строк апеляційного оскарження суду не надано.

З урахуванням зазначених вище обставин, доводи ОСОБА_1 щодо несвоєчасності подання апеляційної скарги на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, не містять достатніх і переконливих ознак для визнання їх поважними причинами пропуску строку звернення до Київського апеляційного суду та його поновлення.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів;4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Вказане свідчить про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", заява N 3236/03, пункт 41, від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Приписами частини 4 статті 357 ЦПК України регламентовано, що у тому разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шаповалової К.В., у місті Києві, у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв