Провадження № 2/353/65/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

01.10.2025 року ТзОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», розташоване по вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, м. Львів, звернулось в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 102687503 від 23.12.2022 року, що становить 28274,90 грн., та складається з: 7800,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 20474,90 грн. заборгованості за процентами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2022 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 102687503. 28.04.2023 року на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т ТзОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним договором позики на користь ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконував, у зв`язку з чим допустив заборгованість по вищевказаному договору в загальній сумі 28274,90 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь товариства. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Також представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, в т.ч. інформацію чи належить ОСОБА_1 банківська картка № НОМЕР_1 , чи було здійснено успішну транзакцію 23.12.2022 року на вказану банківську картку в сумі 10000,0 грн., чи були зараховані ці кошти на рахунок власника банківської картки та чи проводилась верифікація особи власника банківської картки.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2025 року вирішено прийняти до розгляду позовну заяву, відкрити провадження у справі та справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Також вказаною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду належним чином посвідчені документи, які містять інформацію про видачу та належність ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та рух коштів по ній 23.12.2022 року з відображенням часу зарахування коштів на суму 10000,0 грн.

20.11.2025 року АТ «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду направив на адресу суду витребувану інформацію.

24.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що він сплатив 28274,90 грн. в погашення заборгованості за кредитним договором № 102687503 від 23.12.2022 року та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, а тому просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також просив відмовити позивачу у стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позов було подано з порушенням підсудності та після добровільного виконання зобов`язань.

В судове засідання представник позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не з`явився, однак до суду подав письмове клопотання, в якому просив позов задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності. Не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справив порядку ст. 128 ЦПК України, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.12.2022 року ОСОБА_1 (відповідач) заповнив анкету-заяву на кредит № 102687503 (а.с. 28 зворот-34 зворот), за результатами розгляду якої 23.12.2022 року між первісним кредитором - ТзОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_1 (відповідач) був укладений договір про споживчий кредит № 102687503 (далі Кредитний договір). Відповідно до його умов кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання в повному обсязі та умовах та у строки/терміни, що визначені Договором. Загальний розмір кредиту становить 10000,0 грн. Кредит надається строком на 105 днів з 23.12.2022 року. Остаточний термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 07.04.2023 року. Комісія за надання кредиту становить 500,0 грн., яка нараховується за ставкою 5,0 % від суми кредиту одноразово. Нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 27000,0 грн., які нараховуються за ставкою 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (Розділ 1 Кредитного договору) (а.с. 29 зворот - 36).

Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби та підписується позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (СМС) на мобільний номер телефону позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору (Розділ 6 Кредитного договору).

Кредитний договір з Додатками до нього, підписані власноручним електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором J67200), про що також свідчить довідка про ідентифікацію (а.с. 36 зворот),

Також до матеріалів позовної заяви позивачем долучено правила надання коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Мілоан» (в редакції від 01.04.2022 року), Графік платежів за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору) та та паспорт споживчого кредиту (Додаток № 2 до Договору), які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та у зазначених документах міститься інформація, необхідна для укладення договору про споживчий кредит, його виконання та порядку погашення заборгованості (а.с. 19 зворот-28, 35-36).

У відповідності до п. 2.1 Кредитного договору, 23.12.2022 року ТзОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти в розмірі 10000,0 грн. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується копією платіжного доручення № 56373402 від 23.12.2022 року (а.с. 37) та випискою про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 з детальною інформацією про надходження 23.12.2022 року на картковий рахунок коштів в сумі 1000,0 грн. (а.с. 78-80).

В подальшому, 28.04.2023 року на підставі укладеного Договору відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т, Додаткової угоди № 1 від 26.08.2025 року та Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 96-МЛ/Т від 28.04.2023 року ТзОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги до ОСОБА_1 (відповідач) за вищевказаним договором позики на користь ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (позивач) (а.с. 39-45 зворот).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 102687503 від 23.12.2022 року та станом на дату подання позову допустив перед позивачем заборгованість, яка згідно розрахунку становить 28274,90 грн. та складається з: 7800,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 20474,90 грн. заборгованості за процентами (а.с. 37 зворот - 38 зворот).

15.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 сплатив на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 28274,90 грн., в якості погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102687503 від 23.12.2022 року, що підтверджується долученою відповідачем копією платіжної інструкції № 2.355511393.1 від 15.10.2025 року (а.с. 104).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18.

Враховуючи вищевказане, заяву відповідача про закриття провадження у справі, беручи до уваги, що заборгованість ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 102687503 від 23.12.2022 року перед позивачем погашено після звернення ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (позивач) до суду з позовом, суд вважає за можливе закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволено відповідачем вже після звернення до суду з відповідним позовом та до ухвалення рішення суду із вирішенням спору по суті, а закриття провадження у цій справі зумовлено фактом задоволення відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Отже, суд дійшов до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до копії платіжної інструкції № 22306 від 12.09.2025 року при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 19).

19.12.2025 року відповідачем було відшкодовано позивачу понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., про що свідчить долучена ним копія платіжної інструкції № 2.454917747 від 19.12.2025 року (а.с. 103 зворот).

Порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначено статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,0 грн. представником позивача було додано копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акту № 1847 надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.09.2025 року, детального опису наданих послуг від 05.09.2025 року до акту № 1847 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, ордеру серії ВС № 1381377 (а.с.47 зворот 50).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачем не надано платіжних документів, що свідчать про оплату гонорару адвокату в сумі 8000,0 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Однак Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 року справа № 757/29103/20-ц).

В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У Постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21 (адміністративне провадження № К/990/30188/22) Верховним Судом зазначено наступне: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».

Таким чином, на думку суду, співмірним розміром правничої допомоги, з урахуванням перш за все ціни позову (28274,90 грн.), складності даної справи (малозначна), реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, враховуючи факт добровільної сплати відповідачем заборгованості після звернення позивача до суду з позовом та до початку розгляду справи по суті (тобто поведінку відповідача), беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат, понесених ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на професійну правничу допомогу у даній справі, до 2000,00 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255, ст.ст. 133, 137, 141-142, 247, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», юридична адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1/28 корпус/4 поверх, , р/р НОМЕР_4 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», - 2000,0 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог в частині стягнення судових витрат відмовити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА