Номер провадження: 22-ц/813/2242/26
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В липні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №19.03.2024-100002444 від 19.03.2024 у розмірі 14000 грн.

Приморський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 20 жовтня 2025 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №19.03.2024-100002444 від 19.03.2024 у розмірі 14000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

27.10.2025 року ТОВ «Споживчий центр» за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 29 жовтня 2025 року заяву представника ТОВ «Споживчий центр» - Сарана Артура Олександровича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу залишив без розгляду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить ухвалу Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/17015/25-Е від 29 жовтня 2025 року за позовом ТОВ «Споживчий центр» скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач разом з позовною заявою надав суду першої інстанції орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, а також заяву, щодо надання доказів понесення таких витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення, про що суд першої інстанції зазначив у рішенні. Керуючись частиною 8 статті 141 ЦПК України, представник позивача після винесення рішення судом першої інстанції 20 жовтня 2025 року, враховуючи що кінцевим строком було 25 жовтня, що припадає на вихідний, 27 жовтня 2025 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами, що підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Отже, позивач, керуючись нормами чинного ЦПК України, а також практикою Верховного Суду України, з метою реалізації свого права на відшкодування витрат на правничу допомогу, виконав свій процесуальних обов`язок доказування понесення таких витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2025 року роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

ТОВ «Споживчий центр» копію ухвали про відкриття провадження отримало 19.11.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 01.12.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ТОВ «Споживчий центр» та його представник Ларіонов К.О. судові повістки-повідомлення отримали 11.12.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

Козер А.А. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте, позивач у позові не вказав, що подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу відбудеться протягом 5 днів після ухвалення рішення. У прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути лише судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Суд вважав, що строк на подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу сплив, адже позивач мав п`ять днів лише у разі заявлення про це до закінчення судових дебатів.

Суд першої інстанції, зазначив, що представник позивача Сарана А.О. не просить поновити пропущений процесуальний строк, а тому заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат слід залишити без розгляду.

Проте до такого висновку суд дійшов передчасно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі позивач посилався на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» 01.04.2025 року укладено договір про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ. Пунктом 3.1 якого визначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000 грн за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно.

Зі змісту позовної заяви, поданої 24.07.2025 року, убачається, що ТОВ «Споживчий центр» зазначив у відповідності до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що включає судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Приморський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 20 жовтня 2025 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №19.03.2024-100002444 від 19.03.2024 у розмірі 14000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

27.10.2025 року ТОВ «Споживчий центр» за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 122 ЦПК України встановлено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3-6 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Як зазначалося вище, заяву про те, що позивач планує понести витрати на правову допомогу, попередній орієнтовний розрахунок яких становить 6000 грн, позивач зробив у позовній заяві, тобто така заява подана до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів, у строк передбачений п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси ухвалено 20 жовтня 2025 року, ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн 27.10.2025 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до закінчення п`ятиденного строку (враховуючи, що 25 жовтня 2025 року було вихідним днем), тому позивачем не пропущений п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення суду, визначений п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, для надання відповідних доказів.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду заяви ТОВ «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення у справі, пославшись на пропуск позивачем строків, встановлених п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, для подачі заяви.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в ал и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 січня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова