Справа № 490/570/26
н/п 2/490/1955/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Златіної А.П., розглянувши у підготовчому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшн ЛТД", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшн ЛТД", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодопредмету спору: Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про визнання права власності.

В підготовчому засіданні представниця позивачки пояснила, що спір у даній справі виник вже після виконання сторонами умов договору купівлі-продажу майнових прав №42 від 15.09.2020 року та пов`язаний саме з порушенням прав позивачки щодо відмови в реєстрації її речового права на спірне нерухоме майно.

Заслухавши пояснення представниці позивачки та вивчиши матеріали справи, суд зазначає таке.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до позовної заяви закріплені статтями 175, 177 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на національні суди покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість якої надано ВРУ та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 №10 роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20.02.2014, пункт 111).

У статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Як на підставу для звільнення від сплати судового збору позивачка посилається на положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

При цьому, як вбачається і змісту позовної заяви та з пояснень представниці позивачки, спірні правовідносини (порушення прав позивачки) виникли та мають місце вже після виконання сторнами умов договору купівлі-продажу майнових прав №42 від 15.09.2020 року та пов`язані саме з порушенням прав позивачки щодо відмови в реєстрації її речового права на спірне нерухоме майно, тобто не охоплюються положеннями Договору купівлі-продажу майнових прав №42 від 15.09.2020 року.

Таким чином, з огляду на предмет даного спору, вказана справа не може вважатися такою, що пов`язана з захистом прав споживача, а відтак, в даній справі позивачку не звільнено від сплати судового збору з огляду на наведену нею підставу - частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що з урахуванням вартості спірного нерухомого майна - 2326287,02 грн, станом на дату пред`явлення позову складає 16640,00 грн

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, з урахуванням ціни позову та змісту позовних вимог, позивач має сплатити судовий збір за даним позовом у розмірі 13312,00 грн. Позивачка повинна надати суду документи, що підтверджують таку сплату, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до приписів частин 11-13 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу вимоги частини третьої статті 185 ЦПК України, а саме - якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 187, 258-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшн ЛТД", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодопредмету спору: Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про визнання права власності, залишити без руху.

Надати позивачці термін для виправлення вказаних недоліків строком 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання суду доказів, що підтверджують сплату позивачкою судового збору у розмірі 13312,00 грн, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами:

Отримувач коштів: Миколаїв. ГУК/Централ.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030

Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача: UA0014483

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Центральний районний суд м. Миколаєва (назва суду, де розглядається справа).

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачці.

Копію ухвали надіслати позивачу для виконання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/fair/sud1423/.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Саламатін