Справа № 521/471/26
Номер провадження № 2-о/521/144/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейвський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в приміщенні суду в місті Одесі справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 60) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, у якій він просив суд: встановити факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область, місто Макіївка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 року вищевказану заяву залишено без руху та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.

22.01.2026 року представник заявника подав уточнену заяву про встановлення факту смерті, у якій усунув усі недоліки, що були вказані в ухвалі суду від 14.01.2026 року.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

23.01.2026 року учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Представник заявника подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу без її особистої участі, заяву просила задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк, за наступних обставин: повторний інсульт в правій півкулі мозку.

Судом встановлено, що факт споріднення, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, дата видачі: 27 березня 1998 року.

13 січня 2026 року у заявника виникла необхідність в отриманні Свідоцтва про смерть матері ОСОБА_2 , внаслідок чого заявник звернувся до Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що йому в усному порядку було повідомлено про неможливість отримання такого документу, у зв?язку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України.

16 січня 2026 року заявник, в інтересах якого діяла представник - адвокат Кузьма Яна Іванівна повторно звернулись до Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про реєстрацію смерті матері Заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк.

Відповідно до відповіді Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 156/22.23-21 від 16 січня 2026 року, заявнику повідомлено, що у зв?язку з тим , що заявником не було надано документа оформленого, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що підтверджує факт смерті, Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не може зареєструвати смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та рекомендує з даного питання звернутися до суду.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що зареєструвати в установленому законом порядку факт смерті та отримати свідоцтво про смерть матері заявника у Хаджибейському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан», заявник звернувся до суду.

Судом встановлено, що зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження».

Відповідно до згаданого Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», місто Донецьк, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Разом із тим, судом встановлено, що факт смерті матері заявника ОСОБА_2 підтверджується наступними документами:

- довідкою про причини смерті № 03 від 03 січня 2022 року, видана Інститутом невідкладної і відновлювальної хірургії ім. В. К. Гусака Міністерства охорони здоров?я днр;

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03 січня 2022 року, виданого Донецьким міським відділом ДРАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції днр.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У своїх рішеннях «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv.Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та росії» (Mozerv.The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який с винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською Федерацією територія України є невід?ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих рф територій України, водні об?єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих російською федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до положень статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно до положень статті 318 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1, розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Судом встановлено, що факт смерті підтверджується довідкою про причини смерті № 03 від 03 січня 2022 року, видана Інститутом невідкладної і відновлювальної хірургії ім. В. К. Гусака Міністерства охорони здоров?я днр; та свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_3 від 03 січня 2022 року, виданого Донецьким міським відділом ДРАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції днр, які видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Враховуючи викладені обставини та наявні в справі докази, суд вважає доведеним факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область, місто Макіївка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 5, 76-80, 265, 259, 315-317, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 60) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область, місто Макіївка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.А. Бобуйок