ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/646/26
Провадження № 2/362/2941/26
У Х В А Л А

21.01.2026 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Медведєв К.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» треті особи: приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява.

Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Отже, позивач має право в порядку альтернативної підсудності обрати для розгляду свого позову обрати підставу для визначення альтернативної підсудності і суд не вправі самостійно змінювати правильно обрану позивачем підсудність справи в рамках альтернативної підсудності.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як видно з тексту позовної заяви, позивач в позовній заяві послався на те, що порушені його права, як споживача банківських послуг, тому він обрав суд за місцем проживання позивача. Отже суд виходить з того, що позивач обрав в рамках альтернативної підсудності скористався нормою ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, якщо позивач не зазначає жодних доводів та не додає доказів того, на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення позивачем особистих економічних та побутових потреб, в чому полягає порушення прав позивача як споживача фінансових послуг, то позов не пов`язаний з порушенням прав споживача.

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18 (провадження № 61-2657св/19) зверталась увага, що для застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Отже, для застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Лише за наведених вище обставин позов може бути пред`явлений за місцем реєстрації позивача як споживача.

Водночас, у позові позивач не зазначає жодних доводів та не додає доказів того, на які звернув увагу Верховний Суд.

Відтак у даному випадку не можна вважати пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг та, відповідно, застосовувати положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, у позові позивач не посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», позов не містить предмету та жодних обставини, які б вказували на порушення його прав позивача як споживача послуг. Позовна заява за своїм змістом не містить і будь-яких підстав, які б вказували на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Отже, підстав для застосування у даному випадку положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та ч. 5 ст. 28 ЦПК України для визначення підсудності за місцем реєстрації позивача, як споживача, не вбачається.

Відповідно підлягають застосуванню правила загальної підсудності, визначені в ст. 27 ЦПК України - за місцезнаходженням юридичної особи.

Місцезнаходженням відповідача юридичної особи () є: Україна, 03028, місто Київ, вул.СаперноСлобідська, будинок 8, офіс 6.

Оскільки Васильківським міськрайонним судом Київської області отримано докази, що відповідач не має місцезнаходження в межах територіальної підсудності цього суду, то вказана заява не підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області, а підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що цивільну справу слід передати за підсудністю до Голосіївському районному суду міста Києва, за місцезнаходженням юридичної особи.

Оскільки позивач подав до суду також заяву про забезпечення позову, а компетентним судом для розгляду цієї справи є Голосіївський районний суд міста Києва, то питання про вирішення вказаної заяви про забезпечення позову належить до підсудності згаданого суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Цивільну справу № 362/646/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» треті особи: приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (03127, м. Київ, вул. Виставкава, 14-а).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Медведєв К.В.