Справа № 703/254/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

присяжних Боженка А.В., Лагунова Ю.М.,

за участю

секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

прокурора Сокольвяк О.І.,

представника заявника Шворак О.М.,

особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1 ,

адвоката Кривельова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції заяву директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкової І.В. про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

установив:

Директор КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкова І.В. звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди.

У обґрунтування заяви зазначила що ОСОБА_1 був госпіталізований до комунального закладу згідно направлення лікаря КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області.

Підставою для його направлення стала небезпека для нього та оточуючих, агресивна поведінка, суїцидальні думки.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву повністю та пояснив, що на даний час психічний стан ОСОБА_1 є тяжким. Він вчиняє дії, небезпечні як для себе так і для оточуючих. Вказав, що ОСОБА_1 поводить себе агресивно по відношенню до рідних, вказує, що бачить «відьом», у медичному закладі створює конфліктні ситуації із пацієнтами. До закладу поступив у стані гострого психозу, відмовляється приймати ліки, а без належного медикаментозного лікування його стан не покращиться. Також вказав, що ОСОБА_1 неодноразово проходив лікування, після якого його стан покращується. Також зауважив, що перебуваючи вдома він ліки не приймає. Вважає, що лікуватися він має лише в умовах стаціонару.

Від госпіталізації та лікування ОСОБА_1 категорично відмовляється, тому просив суд надати дозвіл на його примусову госпіталізацію до КНП «ЧОПЛ ЧОР» в умовах стаціонару без його згоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення поданої заяви заперечував. Вказав, що поводить себе адекватно, нападів на людей не вчиняє. Також зазначив, що призначені йому ліки дома приймає.

Захисник залишив вирішення питання щодо госпіталізації ОСОБА_1 на розсуд суду.

Прокурор підтримала заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з вимогами ст.340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 .

11 січня 2026 року лікарем КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області Перепічая С.В. було направлено на госпіталізацію в психіатричний заклад у зв`язку з розладом психіки та поведінки.

Відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

Згідно з вимогами ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

12 січня 2026 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що він виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді «Параноїдна шизофренія, афективно-маячний синдром, стан загострення», проявляє ознаки небезпеки для оточуючих через нерозуміння своїх дій на їх наслідків, в зв`язку з чим потребує лікування в стаціонарі.

Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18).

Враховуючи, що ОСОБА_1 має психічні захворювання, проходив лікування, в судовому засіданні підтверджено наявність у ОСОБА_1 психічного розладу, встановлені обставини, що він проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, в зв`язку з наявним розладом в добровільному порядку відмовляється від лікування, то на даний час наявні підстави для його госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 14 ЗУ "Про психіатричну допомогу", ст. 4, 12, 81, 259, 263-265, 339-342, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву керівника КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чапаєвка Широкінського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 ), до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» у примусовому порядку.

Рішення суду про задоволення заяви представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя І.Я. Биченко

Присяжні: А.В. Боженко

Ю.М. Лагунов