Справа № 199/6520/25
Провадження № 2/202/639/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

12 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Недобитюк Н.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради Ноомосковського району Дніпропетровської області, Управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської області Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

З Амур-Нижньодніпровського районного суду до Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради Ноомосковського району Дніпропетровської області, Управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської області Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до частини 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно відповідей Відділу формування та ведення реєстру територільної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, які надійшли 12.09.2025 у відповідь на запити від 17.07.2025, 06.08.2025, встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та знятий з реєстрації 11.11.2019.

Така інформація кореспондується з інформацією внесеною у паспорт громадянина України НОМЕР_1 , який виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Так, згідно штампу у паспорті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.10.2002 та знятий з реєстрації 11.11.2019.

Водночас, на стор. 12 паспорту наявний штамп про реєстрацію у АДРЕСА_2 з 21.11.2019.

За таких обставин у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради була витребувана інформація стосовно реєстрації місця проживання відповідача.

Однак, на адресу суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання відповідача на території м. Дніпра відсутні. Також повідомлено, що картотека з питань реєстрації місця проживання осіб передана не в повному обсязі до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

Разом з тим, відповідач у даній справі у судовому засіданні 17.07.2025 під звукозапис підтвердив ту обставину, що не має реєстрації в Індустріальному районі м. Дніпра. Отже, справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпра.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Для випадків, коли невідоме зареєстроване місце проживання відповідача, законодавство встановлює певні правила (частина 9, частина 10 ст.28, ст.29 ЦПК України).

Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленого статтею 27 ЦПК України, процесуальний закон не передбачає.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність передзаконом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Приймаючи до провадження цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Тим самим, суд позбавляє права відповідача реалізувати свої права.

Ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень може спричинити порушення права на справедливий суд, яке закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно зі статтею 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункті 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначаються правилами підвідомчості та підсудності.

За змістом пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно підпунктів 22-29 рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Згідно частин 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України «При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи».

З огляду на зазначене, ще до вирішення питання щодо підсудності даної справи Індустріальний районний суд м. Дніпра витребував висновок від органу опіки та піклування, оскільки за відсутності висновку органу опіки та піклування не є можливим продовжувати розгляд справи та ухвалити рішення у справі.

Однак, станом на 12.01.2025 висновок на адресу Індустріального районного суду м. Дніпра не надходив. З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що розгляд справи Комісією з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району неодноразово переносився.

Враховуючи викладене, належним судом, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого знаходиться зареєстроване місце проживання відповідача, та який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, є Красногвардійський районний суд м. Дніпра, а тому з метою дотримання правил підсудності, вважаю за необхідне направити матеріали цивільної справи за підсудністю до зазначеного суду.

Згідно з частиною 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1ст. 31 ЦПК Українисуд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради Ноомосковського району Дніпропетровської області, Управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської області Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, передати на розгляд за підсудністю до Красногвардійський районний суд м. Дніпра.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Копію ухвали направити учасникам справи до відома.

Суддя Н. В. Недобитюк