Справа № 481/485/25
Провадж.№ 2/481/13/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

12.01.2026 року

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.М., з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нового Бугу, Миколаївської області цивільну справу позовного провадження ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської області та орган опіки та піклування Інгульського району Миколаївської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав,

Установив:

03.04.2025 року представник позивачки ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, Позивачка є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_3 , з яким позивач перебувала з 16.09.2011 року у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 10.06.2013 року

На підставі рішення суду від 24.04.2013 року з відповідача на утримання доньки було стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. На підставі рішення суду, відповідно, до якого було збільшено розмір аліментів з 400 грн. до частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка ОСОБА_5 повторно вийшла заміж 01.08.2020 року за ОСОБА_6 і змінила прізвище на « ОСОБА_7 », актовий запис №207. У другому шлюбі народилась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Усі члени родини зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2023 року, а саме наданої відповіді з Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Одеса) вбачається, що аліменти сплачуються відповідачем не регулярно, не в повному обсязі. ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 26.03.2025 року до кримінальної відповідальності не притягалась, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розрушу не перебуває. У зв`язку з тим, що менша спільна дитина позивача наразі маленька і відвідувати садок не завжди є можливим через майже постійні мінування учбових закладів протягом останніх 2-3 місяців, позивач не має офіційного місця роботи і як наслідок задекларованих доходів, які б можна було отримати з податкової. Проте слід вказати, що ОСОБА_6 моряк, капітан танкеру «DB Hamburg», працював за контрактом з 01.04.2024 року по 16.07.2024 року. Відповіддю на адвокатський запит від 26.09.2024 року №1000/01-09 вбачається надання інформації про дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме що дитина має декларацію з лікарем-педіатром КНП ММР «ЦПМСД №2» сімейної амбулаторії №4 , а представником дитини виступає її мати. Під час періодичних оглядів та профілактичних щеплень завжди з дитиною була присутня мама, ОСОБА_2 . З 12 місяців за потребою у призначені лікування 4 рази зверталась мама. Батько, ОСОБА_3 , для надання медичної допомоги, дитину до сімейної амбулаторії ніколи не приводив ОСОБА_2 не стоїть на диспансерному обліку, не має хронічних захворювань. ОСОБА_4 навчається у Миколаївській гімназії №46 з першого класу, за цей час зарекомендувала себе як учениця із достатнім рівнем знань. ОСОБА_4 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.08.2024 року ОСОБА_3 періодично сплачував аліменти, проте з серпня 2023 року жодні виплати дитині не надходили. Як вбачається з публічних соціальних мереж, а саме «INSTARGAM» ОСОБА_3 знаходиться на території російської федерації від 28.02.2020 року. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - а отже створились умови, які шкодять інтересам доньки. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача та її другого чоловіка, який фактично виконує функції батька для дитини відповідача. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У сімейному житті дитини присутній ОСОБА_6 , якого дитина називає татом, він виховує її, утримує та має намір усиновити. У зв`язку з цим позивачка звернувся до Служби у справах Інгульського району Миколаївської міської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відповідач ніде не працює, доходів не утримує. Ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає та не планує надавати. Дитина ніколи не отримувала від ОСОБА_3 подарунки чи уваги на свята та /або в будь-який інший день. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.04.2025 року позовна заява була залишена без руху.

11.04.2025 року надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.04.2025 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила їх задовольнити. .

Представник позивача також підтримала позовні вимоги, надала аналогічні пояснення. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, будь - яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Представник органу опіки та піклування адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи про що не заперечувала позивач та її представник.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення з наспаних підстав.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 24.02.2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ( а.с.58)

ОСОБА_10 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011 року, який 10.06.2013 року розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва ( а.с.48).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 400 грн. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, відповідно якого було збільшено розмір аліментів з 400 грн. на 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаю з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини. На підставі рішення, яке набрало законної сили 30.06.2018 року, судом видано виконавчий лист.

Відповідач ОСОБА_3 станом на 01.05.2025 року має заборгованість по сплаті аліментів на доньку в сумі 64065,21 грн відповідно до виконавчого провадження яке оглянуто судом безпосередньо, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Другим відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яку він періодично сплачує не в повному обсязі. Останній платіж було здійснено у липні 2023 року.

Витягом із Рішення Миколаївської міської ради від 25.12.2024 року №2247 підтверджено, що ОСОБА_4 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (26).

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» зазначається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 26.03.2025 року до кримінальної відповідальності не притягалась, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розрушу не перебуває ( а.с.27)

Відповіддю на адвокатський запит від 26.09.2024 року №1000/01-09 вбачається надання інформації про дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме що дитина має декларацію з лікарем-педіатром КНП ММР «ЦПМСД №2» сімейної амбулаторії №4, а представником дитини виступає її мати. Під час періодичних оглядів та профілактичних щеплень завжди з дитиною була присутня мама, ОСОБА_2 . З 12 місяців за потребою у призначені лікування 4 рази зверталась мама. Батько, ОСОБА_3 , для надання медичної допомоги, дитину до сімейної амбулаторії ніколи не приводив (а.с.29).

Відповідно довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №46 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 24.09.2024 № 428 ОСОБА_4 навчається у Миколаївській гімназії №46 з першого класу, за цей час зарекомендувала себе як учениця із достатнім рівнем знань. Школу дитина відвідує систематично, заняття бе поважної причини не пропускає, на уроки не запізнюється. На уроках дівчинка уважна, старанно виконує домашні завдання. ОСОБА_2 бере до уваги рекомендації та поради від класного керівника та вчителів-предметників щодо покращення засвоєння навяального матеріалу дитиною. Мати приділяє значну увагу вихованню та навчанню доньки, ОСОБА_4 , регулярно відвідує гімназію, підтримує зв`язок з класним керівництвом, активно долучається до обговорення питано стосовно організації навчано-виховного процесу під час проведення зборі та у батьківському чаті. До навчального закладу ОСОБА_11 приходить самостійно, але мати знаходиться з донькою на постійному зв`язку. У Миколаївській гімназії №46 не передбачені платні послуги та не здійснюються оплати за умовами навчання (а.с.34).

У довідці від лікаря-педіатра ОСОБА_12 від 10.03.2025 року зазначається, що ОСОБА_4 дійсно наглядається за декларацією лікарем ОСОБА_12 , на диспансерному обліку у педіатра не стоїть. Наглядається окулістом з приводу міопії слабкого ступеню обох очей (а.с.38).

01.08.2020 року позивачка та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.08.2020 року ( а.с.60)

ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивачки та ОСОБА_6 народилась спільна донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 11.03.2021 ( а.с.59)

Як вбачається з публічних соціальних мереж, а саме «INSTARGAM» ОСОБА_3 знаходиться на території російської федерації від 28.02.2020 року (а.с. 62,63,64)

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою

статті 164 СК України.

Зазначеною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_13 як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , посилається на те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться їх життям та досягненнями, припинив з ними будь-яке спілкування. Фактично спілкування із донькою припинена з її дворічного віку і за цей час жодного разу не відбувалось, а ні з батьком , а ні з родичами по батьковій лінії.

Отже, правовою підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав позивачка визначила пункт 2 частини першої статті 164 СК України.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані

статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року

у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19,

від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі

№213/2822/21.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі

№ 753/2025/19).

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №459/3411/18 зазначено, що факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

У цій справі Верховний Суд зазначив, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.

ЄСПЛ, розглядаючи справи на підставі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово вказував на необхідність поглибленого вивчення національними судами всієї сімейної ситуації і відповідних факторів, а також проведення збалансованої та обґрунтованої оцінки відповідних інтересів кожної особи з постійним прагненням віднайти найкраще рішення для дітей (див. рішення у справах Sahin v. Germany [GC], № 30943/96, §§ 64-68, ECHR 2003-VIII; Sommerfeld v. Germany [GC], № 31871/96, §§ 62-64, ECHR 2003-VIII (витяги); C. v. Finland, № 18249/02, § 52, 09 травня 2006 року; та Z.J. v. Lithuania, № 60092/12, §§ 96-100, 29 квітня 2014 року).

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши системно сімейне законодавство та правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , оскільки він не піклується тривалий час (12 років) про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Суд вбачає винну поведінку батька в цьому та свідоме нехтування ним своїми обов`язками.

Докази того, що він проявляв інтерес до спілкування з дітьми, у матеріалах справи відсутні. Відповідач не вчинив жодних дій для здійснення своїх батьківських прав та обов`язків.

Що стосується висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, то суд з ним не погоджується, бо він є недостатньо обґрунтованим. З яких міркувань до такого висновку прийшов орган опіки та піклування незрозуміло та не вказано у самому висновку. Натомість у висновку підтверджено фактично пояснення позивача про відсутність спілкування дитини з батьком довготривалий час. Крім того вказано, що згідно соціально-психологічного висновку, наданого Миколаївським міським центром соціальних служб від 26.06.2025 встановлено, що ОСОБА_11 як свою сім`ю сприймає себе, матір, вітчима ОСОБА_14 , сестру ОСОБА_15 . Стосунки з біологічним батьком є емоційно відчуженими, між ними немає психоемоційного зв`язку оскільки ОСОБА_11 не спілкувалася та не взаємодіяла з ним , не має власних свідомих позитивних спогадів про нього. При питаннях про спілкування із батьком спостерігається байдужість та спокій. З боку батька не відчуває зацікавленості її життям та бажанням бути з нею. Проектує дочірні почуття на вітчима ОСОБА_14 . Враховуючи обставини справи такий висновок суперечить інтересам дитини.

Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не цікавляться життям та розвитком доньки, не виконує обов`язки по утриманню дитини належним чином, її матеріальному забезпеченню, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.

Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачем у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо доньки.

Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської області та орган опіки та піклування Інгульського району Миколаївської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 211,20 (однієї тисячі двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 .

Третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Інгульського району Миколаївської міської ради Миколаївської області, юридична адреса: пр.-т Богоявленський, 1, м. Миколаєва, Миколаївська область, .

Повний текст рішення виготовлений 12.01.2025 року.

Суддя