ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17322/25

Провадження № 22-ц/820/84/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Плінська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), третя особа Головне управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника з розрахунку 70% від розміру пенсії чоловіка за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993. Листом-повідомленням відповідача № 2355-10985/М-03/8-2200/24 від 03.07.2024, позивачці відмовлено в переведенні на пенсію померлого чоловіка - судді у відставці.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 560/10051/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2025 адміністративний позов позивачки до відповідача задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви від 12.06.2024 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу». Визнано протиправними висновки ГУ ПФУ в Хмельницькій області викладені в листі 03.07.2024 №12355-10985/М-03/8-2200/24 щодо відсутності підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу». Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області розглянути заяву від 12.06.2024, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Після набрання рішенням законної сили, відповідач листами №2200-0307-8/21569 від 15.03.2025 та №3896-2939/М-03/8-2200/25 від 19.03.2025 повідомив про відмову у виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/10051/24 від 29 липня 2024 року.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав ГУ ПФУ в Хмельницькій області подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №560/10051/24, протягом 30 календарних днів з дня постановлення цієї ухвали. Відповідач до суду надав Звіт від 13.05.2025 у якому замість виконання рішення суду знову відмовив в переведені позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу».

Ухвалою від 30.05.2025р. окружний адміністративний суд зазначив, що відповідач повинен був розглянути заяву від 12.06.2024, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків викладених у рішенні суду (зокрема, щодо наявності підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу»).

Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову в переведені позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу». Тому, суд ухвалою від 30.05.2025 встановив відповідачу новий строк подачі звіту про виконання судового рішення по справі №560/10051/24, який направити також позивачу у цей же строк, а саме до 11.06.2025. Разом із новим звітом відповідач повинен надати суду докази повного виконання рішення суду по справі №560/10051/24.

Відповідач 11.06.2025 надав звіт у якому зазначив, що виконав ухвалу суду від 30.05.2025 так як того же дня 11.06.2025 направлено запит до Пенсійного фонду України щодо надання дозволу шляхом ініціювання перерахунку «макетна обробка» пенсійної справи. Відповідач ще 14 лютого 2025 року повинен був направити такий запит.

Тривале очікування від відповідача призначення пенсії, але у відповідь отримуючи відмови та невиконання відповідачем законного рішення суду, спричинило позивачці нервовий зрив та серцевий біль. Завдані позивачці відповідачем біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з діями ГУ ПФУ в Хмельницькій області із за невиконання рішення суду та відмови призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Із урахуванням викладеного, позивачка просила суд стягнути з ГУ ПФУ в Хмельницькій області на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові через неналежний суб`єктивний склад.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що є доведеним факт заподіяння Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницький області моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного способу життя яке стало небезпечним для здоров`я позивачки, у її похилому віці 83 роки та необхідності докладення додаткових зусиль для його організації. Протиправність бездіяльності відповідача встановлена рішеннями (ухвалами) Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 р. та 17.06.2025р. щодо неприйняття звітів відповідача згідно яких відповідач доводив навмисну відмову виконати рішення суду від 29.07.2024р., яке набрало законної сили після розгляду апеляційною інстанцією 14.02.2025р. Завдані позивачці біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу» та навмисного і тривалого невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/10051/24, яке вступило в силу 14.02.2025р. та не виконувалось відповідачем до 01.07.2025р

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими що не відповідають дійсним обставинам справи. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянтка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету 10.12.2025 року.

Третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету 10.12.2025 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 560/10051/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Хмельницькій області задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви від 12.06.2024 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу», визнано протиправними висновки ГУ ПФУ в Хмельницькій області викладені в листі 03.07.2024 №12355-10985/М-03/8-2200/24 щодо відсутності підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу», зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області розглянути заяву від 12.06.2024, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі №560/10051/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав ГУ ПФУ в Хмельницькій області подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №560/10051/24 з доказами цього, протягом 30 календарних днів з дня постановлення цієї ухвали.

Згідно Звіту від 13.05.2025 про виконання судового рішення у справі №560/10051/24, відповідач вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №560/10051/24 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.06.2024 та прийнято рішення про відмову в переведені на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про державну службу», оскільки нормами зазначеного Закону № 889 не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 справа № 560/10051/24, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025, встановлено новий строк для подачі звіту про виконання судового рішення по справі № 560/10051/24.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 справа № 560/10051/24, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025, відмовлено ГУ ПФУ в Хмельницькій області у прийняття звіту про виконання судового рішення від 29.07.2024 по справі № 560/10051/24, накладено штраф на в.о. начальника ГУ ПФУ в Хмельницькій області Квятківську М.Ф. в сумі 60560 грн., встановлено новий строк для подання звіту до 01.07.2025.

Згідно ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 справа № 560/10051/24 встановлено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» з 12.06.2024, що підтверджено Рішенням 44 від 24.06.2025, як наслідок прийнято звіт про виконання рішення суду.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди спричиненої неправомірними діями Головного управління Пенсійного Фонду України у Хмельницькій області, позивачка просила суд стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України моральну шкоду в розмірі 5000000 грн. Хмельницькій області Головного

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові через неналежний суб`єктивний склад.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №304/284/18, провадження №14-517цс19, зроблено висновок, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/17792/17, провадження №12-280гс18). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, провадження №14-208цс18 (пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц, провадження №14-376цс18, (пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17, провадження №14-448цс19 (пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17, провадження №14-46цс20 (пункт 33.2).

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №910/15792/20, провадження №12-31гс22).

Тлумачення частини другої статті 48 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду сформовано правовий висновок, що з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Згідно ч. 2 ст. 174 ЦК України юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року у справі №642/6181/16-ц).

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача є правильним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є неналежним відповідачем в даній справі, у зв`язку з чим апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, які стосується позовних вимог по суті.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норми матеріального та процесуального права, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 19 січня 2026 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк