ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Суми

Справа №583/3005/24

Номер провадження 22-ц/816/216/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Петен Я. Л. , Замченко А. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Істамової Ірини Володимирівни на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року, ухваленого в м. Охтирка в складі судді Сидоренка Р.В.,

в с т а н о в и в:

14 червня 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТКБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 3% річних від суми простроченої заборгованості встановленої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року за кредитним договором № 1835-МК від 05 вересня 2008 року у розмірі 24680,09 доларів США за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 2223,23 доларів США, стягнення з ОСОБА_1 3% річних від суми простроченої заборгованості встановленої вказаним рішенням суду за кредитним договором № SUOWGK00000011 від 16 жовтня 2007 року у розмірі 90133,06 доларів США грн за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 8119,38 доларів США, стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості встановленої вказаним рішенням суду за кредитним договором б/н від 19 серпня 2008 року у розмірі 16176,97 грн за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 4994,59 грн (три проценти річних 1 457,26 грн + інфляційні нарахування 3 537,33 грн).

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року не оскаржувалось та набрало законної сили, але відповідачами не виконане та заборгованість за кредитними договорами не сплачена. Відтак, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТКБ «ПриватБанк» - адвокат Істамова І.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що позивач має право на стягнення з солідарних боржників 3% річних та інфляційні втрати від несплачених сум заборгованості, мораторій на які діє з 24 лютого 2022 року. Вважає помилковим висновок місцевого суду про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, оскільки станом на 02 квітня 2020 року відповідний строк не був пропущений, а після цієї дати у зв`язку з карантином та введенням військового стану перебіг строків позовної давності зупинений.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі укладеного договору № SUOWGK00000011 від 16 жовтня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 90800 доларів США зі сплатою 11,04 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2027 року.

На підставі укладеного договору № б/н від 19 серпня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000 грн зі сплатою 30 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 серпня 2010 року.

На підставі укладеного договору № 1835-мк від 05 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 23600 доларів США зі сплатою 18% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 вересня 2013 року.

В рахунок забезпечення зобов`язань по кредитному договору № 1835-мк від 05 вересня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1835-МК від 05 вересня 2008 року з поручителем ОСОБА_2 , який взяв на себе зобов`язання нести повну майнову відповідальність (по погашенню кредиту, відсотків, пені, штрафів) у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами.

Відповідачі взятих на себе зобов`язань не виконали.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року у справі № 2-10750/10 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору № 1835-мк від 05 вересня 2008 року у розмірі 24680,09 доларів США, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № SUOWGK00000011 від 16 жовтня 2007 року в розмірі 90133,06 доларів США, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № б/н від 19 серпня 2008 року в розмірі 16176,97 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили, але відповідачами не виконане, заборгованість за кредитними договорами не сплачена.

16 березня 2011 року видані виконавчі листи по справі № 2-10750/10, 31 жовтня 2011 року відкрите виконавче провадження № 29570988 відносно боржника ОСОБА_1 , а 29 грудня 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачу і повторно не подавався.

06 грудня 2012 року відкрите виконавче провадження № 35576708 відносно ОСОБА_2 , 27 березня 2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу і повторно не подавався.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивач, як кредитор, скористався правом на дострокове погашення заборгованості та звернувся до суду з відповідним позовом, за результатами розгляду якого рішенням від 01 жовтня 2010 року суд стягнув борги з відповідачів, тобто такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання, а з урахуванням трирічного строку позовної давності, факту звернення кредитора до суду з вимогою дострокового погашення боргу, повернення 29 грудня 2012 року і 27 березня 2013 року виконавчих документів стягувачу, місцевий суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та втрату встановленої законом можливості задовольнити свої вимоги за допомогою механізму примусового виконання рішення. В контексті встановлених обставин у справі, оскільки позивач (кредитор) втратив можливість примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за допомогою встановленого законодавством механізму, урахувавши акцесорний характер обов`язку відповідно до ст. 625 ЦК України щодо основного зобов`язання суд відмовив у стягненні 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками місцевого суду, які, крім того що не мотивовані належними нормами права, є логічно не послідовними, стосуються задоволення вимоги за допомогою механізму примусового виконання рішення, також не містять фактичного висновку про причину відмови у задоволенні позову: у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності чи у зв`язку з повторним непред`явленням стягувачем виконавчих листів до виконання. При цьому суд ухвалив заочне рішення, клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності від відповідачів не надходили, заінтересовану особу ОСОБА_3 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 , у встановленому процесуальним законом порядку місцевий суд до участі у справі не залучав, проте з`ясовував її думку у судових засіданнях. Довіреність Терещенка О.М. на представництво ОСОБА_3 його інтересів в суді матеріали справи також не містять.

У спірних правовідносинах позивач ставить питання про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3 % річних на суму залишку несплаченого боргу за судовим рішенням, тобто суд мав перевірити чи існував борг на день подання позову, перевірити наведені позивачем розрахунки сум інфляційних втрат та 3% річних, а також навести висновки щодо застосування норм, якими врегульоване право позивача на стягнення передбачених ст. 625 ЦК України сум та перевірити існуючі обмеження щодо застосування цієї норми.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

При цьому, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних та інфляційні втрати у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з наведеними у позовній заяві розрахунками 3 % річних та інфляційних втрат.

Зокрема, за кредитним договором № 1835-МК від 05 вересня 2008 року за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 24680,09 доларів США 3% річних становить 2223,23 доларів США.

За кредитним договором № SUOWGK00000011 від 16 жовтня 2007 року за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 90133,06 доларів США грн 3% річних становить 8119,38 доларів США.

За кредитним договором б/н від 19 серпня 2008 року за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 16176,97 грн 3% річних становить 1457,26 грн, інфляційні втрати - 3537,33 грн, а всього 4994,59 грн.

При цьому позивачем дотриманий встановлений відносно ст. 625 ЦК України мораторій Законом № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що вніс зміни до норм ЦК України і виключив можливість нарахування сум за ст. 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року для кредитних і позикових відносин.

Стосовно періоду розрахунку 3% річних і інфляційних втрат (з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року), то такий розрахунок позивачем здійснено у межах трирічного строку позовної давності до початку дії мораторію з урахуванням наступних норам права та правових позицій суду касаційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Отже, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

У спірних правовідносинах станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо заявлених вимог не спливла, оскільки у розумінні вимог ст. 625 ЦК України допущене відповідачами порушення зобов`язань є триваючим, тобто стягнуті судовим рішенням борги залишаються не погашеними. Водночас, позивач скористався своїм правом заявити до стягнення суми, розрахунок яких обмежився періодом у три роки до початку дії мораторію.

Зазначених вище обставин, вимог закону та правових позицій суду касаційної інстанції місцевий суд не врахував та дійшов до помилкового висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, а тому рішення суду на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позов задовольняється, тому пропорційно стягнутої з кожного відповідача частини суми боргу ціні позову, за рахунок ОСОБА_1 позивачу слід компенсувати 4567,43 грн (89,38% від 5110,12 грн) судового збору за подання позову та 8563,92 грн (89,38% від 9581,47 грн) за подання апеляційної скарги. За рахунок ОСОБА_2 позивачу слід компенсувати 542,69 грн (10,62% від 5110,12 грн) судового збору за подання позов та 1017 грн 55 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Істамової Ірини Володимирівни задовольнити.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у солідарному порядку на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 3% річних від суми простроченої заборгованості встановленої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року за кредитним договором № 1835-МК від 05 вересня 2008 року у розмірі 24680 доларів США 09 центів США за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 2223 доларів США 23 центи США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3% річних від суми простроченої заборгованості встановленої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року за кредитним договором № SUOWGK00000011 від 16 жовтня 2007 року у розмірі 90133 доларів США 06 центів США за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 8119 доларів США 38 центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 3% річних та інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості встановленої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року за кредитним договором б/н від 19 серпня 2008 року у розмірі 16176 грн 97 коп. за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що складає 4994 грн 59 коп. (3% річних - 1457,26 грн + інфляційні втрати 3537,33 грн).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4567 грн 43 коп. судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 542 грн 69 коп. судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 8563 грн 92 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1017 грн 55 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Я. Л. Петен

А. О. Замченко