Справа № 369/573/26
Провадження №2/369/1787/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

13.01.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., розглянувши заяву представника Валешинсього Максима Ігоревича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Валешинський М.І. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову.

Заявник у заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а саме: земельну ділянку з кадастровим номером: :04:001:0127, площею 0,0642 га, розташовану на території Боярської територіальної громади Фастівського району (раніше на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району), Київської області, «Стави» садівницьке товариство» громадська організація; легковий автомобіль марки Mazda, модель СХ-5, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору.

В обґрунтування заяви, зазначено, що між позивачем та відповідачкою існує гострий конфлікт щодо подальшого перебування у шлюбі та порядку поділу спільного майна. Як вбачається з веб-порталу «Судова влада України» 17.12.2025 року ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Більше того, 15.12.2025 року ОСОБА_2 в односторонньому порядку, без згоди, зняла з реєстрації позивача. Також, як вбачається із роздруківки з мобільного застосунку «Дія», відповідачка вже скасувала право користування автомобілем ОСОБА_1 . Таким чином, відповідачка перейшла до фази відкритого протиправного тиску, ігноруючи норми сімейного та цивільного законодавства щодо рівності прав подружжя. Будь-які спроби мирного врегулювання спору блокуються деструктивними діями відповідачки, що робить судовий захист прав позивача єдиним можливим способом відновлення справедливості.

З огляду на конфліктні відносини та наявні у позивача побоювання, відповідачка має намір здійснити відчуження вказаного майна третім особам (продаж, дарування), що є типовою практикою у справах про поділ майна. У разі перепродажу майна до ухвалення судового рішення, позивач не зможе реалізувати своє право на володіння часткою, оскільки майно вибуде з володіння сім`ї, що призведе до необхідності ініціювання нових судових процесів про визнання договорів недійсними.

Посилаючись на наведені обставини, заявник вважає, що якщо не вжити заходів забезпечення позову, це в подальшому, при розгляду його позову про поділ майна подружжя, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, такий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2019 року у справі №761/45074/17.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, зокрема в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0127, площею 0,0642 га, розташовану на території Боярської територіальної громади Фастівського району (раніше на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району), Київської області, «Стави» садівницьке товариство» громадська організація, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.2025 року та інформаційною довідкою з ДРРПНМ від 08.01.2026 року, як таку, що придбана подружжям в період шлюбу.

У решті заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, повинен довести наявність підстав, передбачених статтями 149151 ЦПК України, зокрема належність спірного майна відповідачу та ризик утруднення виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви в частині накладення арешту на автомобіль позивач надає лише роздруківку з мобільного застосунку «Дія» про скасування власником права користування автомобілем. Проте, такий документ без підтвердження з відповідного державного реєстру не дає можливості перевірити його достовірність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві або підлягає передачі чи сплаті йому. Разом з тим, заявником не доведено наявності реальної загрози відчуження транспортного засобу, знищення чи істотного зменшення його вартості, а також не надано доказів, які б свідчили про можливе утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду без застосування заходів забезпечення позову. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову у цій частині слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст.149,150,153-154, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0127, площею 0,0642 га, розташовану на території Боярської територіальної громади Фастівського району (раніше на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району), Київської області, «Стави» садівницьке товариство» громадська організація (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224).

У задоволені решти заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ірина КОЗАК