Справа № 367/439/26
Провадження №2/367/3842/2026
У Х В А Л А

Іменем України

про направлення за підсудністю

21 січня 2026 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї матеріалами, суд вважає, що зазначена заява підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Звернувшись до суду, позивачка вказала адресу проживання відповідача: АДРЕСА_1 , та на підтвердження останнього відомого місця проживання відповідача надає Акт перевірки житлових умов від 09.08.2023 року.

Разом з тим, надає Акт перевірки житлових умов від 09.08.2023 року не є документом, який підтверджує місце реєстрації (декларування) місця проживання відповідача.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України Ірпінським міським судом Київської області була отримана інформація з Єдиного демографічного реєстру. Згідно відповіді № 2251855 від 19.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами особу ОСОБА_2 не знайдено.

При цьому, судом встановлено, що позивачка зверталась до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У цивільній справі № 367/1039/24 ухвалою від 31 липня 2024 року судом було залишено позов без руху та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків.

Одночасно, у межах цивільної справи № 367/1039/24 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2024 року було витребувано з Державної міграційної служби України наступну інформацію: чи видавалась громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на тимчасове/постійне проживання на території України; про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування на території України (останнє відоме органам ДМС України місце перебування та/або проживання на території України) громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.04.2024 року від Державної міграційної служби України надійшов лист №8.1-475/8.1.1-24 від 14.03.2024 року, з якого вбачається, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований посвідкою на тимчасове проживання, строком дії до 16.01.2021 року.

25.07.2024 року від Державної міграційної служби України надійшов лист №6.2-5137/6-24 від 16.05.2024 року, з якого вбачається, що за наявною у відомчій інформаційній системі ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Таким чином відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 на території, на яку поширюється юрисдикція Ірпінського міського суду Київської області відсутні.

Отже, місце проживання (реєстрації) відповідача не відноситься до територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області, при цьому позивач при зверненні до суду не посилалася щодо підсудності за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Так, до позовної заяви позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що останнє відоме місце проживання або перебування відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку, саме на території, на яку поширюється юрисдикція Ірпінського міського суду Київської області.

Крім того, з матеріалів позовної заяви не вбачається можливим встановити, що майно відповідача або його місце роботи, також знаходяться на території юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Судом встановлено, що позивачка має на утриманні дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно відповідей № 2251875 від 19.01.2026 року та № 2251880 від 19.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами особу ОСОБА_1 не знайдено.

Натомість із копії паспорта серії НОМЕР_2 вбачається, що позивачка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Ірпінському міському суду Київської області, а підсудна Брусилівському районному суду Житомирської області.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність передачі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31, 259-261, 353 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, направити за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області (адреса: 12601, Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Лермонтова, 41/6).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя: Я.В. Шестопалова