КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/70/2026
УХВАЛА

12 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження питання про зупинення апеляційного провадженняза апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року (суддя Українець В.В.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 70 468грн 29 коп., три відсотки річних за час прострочення грошових зобов`язань у розмірі 23 510грн 88 коп.; стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 67грн 11 коп., три відсотки річних за час прострочення грошових зобов`язань у розмірі 27грн 58 коп. та заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 785грн 71 коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, 2 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4521, відповідно до п. 1.1 якого кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 80 000 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит не пізніше 31 травня 2028 року, а також сплатити проценти за користуванням кредитом. Також 2 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № BL4521/KL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL4521 (Індивідуальна угода), відповідно до якої банк зобов`язався встановити ліміт за кредитною лінією в сумі 200 000грн на строк 12 місяців, який позичальник повинен повернути не пізніше 31 травня 2009 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18,5% річних.

Позивач зазначав, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та індивідуальною угодою від 2 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № BL-4521-П1.

Позивач стверджував, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою, однак позичальник свої зобов`язання не виконала, тому рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2014 року у справі № 760/4629/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 260 993грн 65 коп., яка складалася із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 199 148,30грн, заборгованості по відсоткам у розмірі 58 728,25грн та пені у розмірі 3 177,10грн.

Також позивач зазначав, що 20 жовтня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № BL10574/KL-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL4521, відповідно до якої банк зобов`язався встановити ліміт позичальнику за кредитною лінією в сумі 50 000грн, які позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку та сплатити плату за користування кредитною лінією у розмірі 25,25% річних, а за користування коштами понад строк, встановлений Генеральною угодою, процентна ставка встановлюється у розмірі 50,5% річних.

Позивач посилався на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 січня 2014 року у справі № 369/12323/13-ц позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково, стягнуто заборгованість в сумі 33 553грн.

Позивач зазначав, що відповідачі рішення суду не виконують, а тому у банка виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, тому за невиконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2014 року за період з 1 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року інфляційні втрати становлять 70 468,29грн, а три відсотка річних - 23 509,88грн, а за прострочення виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області інфляційні втрати за період з 8 січня 2014 року по 17 січня 2014 року становлять 67,11грн та три відсотка річних - 27,58грн.

Також позивач посилався на те, що за індивідуальною угодою № BL10574/KL-1 станом на 22 червня 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість 1 785,71грн зі сплати підвищених відсотків, які були нараховані згідно пункту 3.2 індивідуальної угоди від 20 жовтня 2018 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року провадження в справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 , закрито у зв`язку із її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 та відсутністю спадкоємців.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк» Кривенда М.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не виконується рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2014 року, яким з неї у солідарному порядку з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 260 993грн 65 коп.

Представник позивача посилається на те, що рішення суду є обов`язковим для ОСОБА_1 , та з огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Представник позивача не погоджується з позицією суду першої інстанції про припинення обов`язку ОСОБА_1 на виконання судового рішення у зв`язку із смертю позичальника, оскільки ОСОБА_1 має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України, які діяли на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом

апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційне провадження підлягає зупиненню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

30 квітня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу справи № 754/511/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України, зокрема, для відступу від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23, про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України.

У цій справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважала, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу № 754/511/23 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року у даній справі та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, матеріали справи не містять доказів наявності відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2014 року у справі № 760/4629/13-ц в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до закінчення перегляду справи № 754/511/23 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає чинності з моменту постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук