Провадження 2/732/129/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Бойко А. О., за участю секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» (адреса: вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення, 108, м. Київ, 01042, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» через свого представника адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 у розмірі 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6064,80 грн заборгованість за комісіями і відсотками, 12836,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Також адвокат Пархомчук С. В. просив стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 15 липня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №889759, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 7600,00 гривень; дата надання кредиту: 15.07.2020; строк кредиту 30 днів, валюта кредиту гривні; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену останньою в особистому кабінеті.

28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №889759 від 15.07.2020.

28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №889759 від 15.07.2020.

Станом на 21.03.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6064,80 грн заборгованість за комісіями і відсотками, 12836,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Гребенюк В. В. від 25 серпня 2025 року вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою судді від 04 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а. с. 55, 55 зворот), уповноважений представник в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 5 зворот).

22.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій позивач просить стягувати з відповідача 10500,00 грн витрат на професійну правову допомогу та документи, які стосуються витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. У заяві позивач не заперечує проти винесення заочного рішення та просить розгляд заяви про розподіл судових витрат здійснювати без виклику сторін.

Оскільки заява про розподіл судових витрат позивачем подана з урахуванням процесуальних строків та в порядку, передбаченому вимогами ЦПК України, а тому заява прийнята судом до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за адресою її реєстрації відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1694660 від 22.08.2025: АДРЕСА_2 (а. с. 41). Згідно із відмітками поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання отримане адресатом (а. с. 56).

31 грудня 2025 року представник відповідачки адвокат Кірюшин А. А. через систему «Електронний суд» подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача вказав, що звертаючись до суду із цим позовом позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору №889759 від 15.07.2020, факту надання (перерахування) первісним кредитором кредитних коштів та наявності заборгованості відповідачки перед позивачем. Також представник відповідачки зауважив, що сума заборгованості за нарахованими відсотками, про стягнення якої просить позивач, не є співмірною сумі кредиту за суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційної великої суми відсотків. На думку представника відповідачки, відсотки за користування кредитними коштами мали бути нараховані кредитором виключно у період дії строку кредиту 30 днів, а тому враховуючи, що докази пролонгації договору позивачем не надані, подальше нарахування відсотків після спливу вказаного строку, не відповідає умовам договору та є незаконним. Одночасно у поданому відзиві, представник відповідачки просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача (а. с. 69-86).

05 січня 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, з якого слідує, що кредитний договір № 889759, укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису відповідачки, який було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, вказаного відповідачкою під час укладення договору, прирівнюється до письмового, а дії відповідачки щодо проходження ідентифікації та підтвердження договору зафіксовані в електронній системі. Сторони договору узгодили всі істотні умови договору, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого договору на таких умовах. Доводи відповідачки щодо неукладеності кредитного договору представник позивача вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами. Представник позивача вказав, що кредитні кошти у сумі 7600,00 грн були перераховані на картковий рахунок відповідачки, вказаний нею у договорі, через платіжного провайдера, що підтверджено документально, доказів, які б спростовували цей факт відповідачкою не надано. Оскільки позичальник ОСОБА_1 , при укладенні вищевказаного кредитного договору, погодилася на умови, визначені цим договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, твердження сторони відповідача про незаконність нарахування відсотків є необґрунтованим. Також представник позивача просив справу розглянути у його відсутність, заявлені позивачем вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а. с. 89-102).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності судом задоволені.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, з`ясувавши позицію сторін у справі, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов таких висновків.

15 липня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 889759 про надання споживчого кредиту (далі договір № 889759). Укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході його в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 15.07.2020 о 20:28:25 (п. 1.1 розд.1 та розд.10 договору).

На умовах встановлених договором Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит; сума кредиту 7600,00 грн. Строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 договору (п.п. 1.2., 1.3. договору).

Згідно із п.1.4. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить: знижена процентна ставка становить 1,14% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (416,10 % річних), застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, якщо в цей строк клієнт здійснив повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказані у Графіку платежів; стандартна процентна ставка 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50% річних) та застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору, якщо клієнт не виконав умови, зазначені в п.п. 1.4.1. договору, для застосування зниженої процентної ставки.

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку клієнта, зазначену ним в особистому кабінеті, що має наступні реквізити: № НОМЕР_2 (п.п. 2.1. договору).

Згідно із п.п. 3.1., 3.2. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, за методом факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та не включається дата його повернення вказана у Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту визначеного п.1.3 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у додатковому договорі.

Розділом 4 кредитного договору (до якого відсилає п.1.3. та п. 3.2. цього договору) передбачена пролонгація строку кредиту на наступних умовах. Зокрема, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн, клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до договору. Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «продлить/продовжити кредит» в особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі наявності штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою. Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з п. 4.5. договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою погодженою сторонами у додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки.

Внесення змін та доповнень до договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/ угод (п. 8.1. розд. 8 договору).

У п. 9.8. розд. 9 договору визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами електронного копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора який формується автоматично для кожного разу використання та направляється клієнта на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Підписуючи договір клієнт підтвердив, зокрема і те, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана у ч.ч. 1.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в т.ч. на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на веб-сайті № 07-ОД від 19.02.2020, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися (п. 9.10. розд. 9 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений сторонами у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Суд, дослідивши умови та зміст договору №889759 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.01.2020, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачкою у цій справі та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісним кредитором) є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм § 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.

Також позивачем надано Додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №889759 від 15.07.2020 Графік платежів, у якому визначено дату повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 14.08.2020 у розмірі 7600,00 грн та 2599,20 грн відповідно, а також Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування (а. с. 24 зворот, 35-36).

Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що даною довідкою підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 889759 від 15.07.2020, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/, одноразовий ідентифікатор Н196; дата відправки ідентифікатору позичальнику 15.07.2020; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 19 (а. с. 16).

Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643-269 від 21.05.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків, в тому числі, і за дорученням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до вказаного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 15.07.2020 20:30:06 на суму 7600,00 грн, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua 60727741 (а. с. 33).

Отже, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти у передбаченому договором розмірі на картковий рахунок відповідачки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як фактором, укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 889759 від 15.07.2020 (а. с. 25-28).

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-28/04/2021 від 28.04.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 на загальну суму 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 6064,80 грн залишок по відсотках; 12836,00 грн прострочені відсотки (а. с. 14).

28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» було укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступає ТОВ «ФК АЙКОНС» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а. с. 17-20).

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-28/04/2021 від 28.04.2021 ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 на загальну суму 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 6064,80 грн залишок по відсотках; 12836,00 грн прострочені відсотки (а. с. 13).

З виписки з особового рахунка за кредитним договором №889759, виготовленої позивачем, убачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК АЙКОНС» станом на 21 березня 2025 року становить 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6064,80 грн строкова заборгованість за процентами; 12836,00 грн прострочена заборгованість за відсотками (а. с. 12).

28.03.2025 ТОВ «ФК АЙКОНС» на адресу відповідачки направлялась вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 в сумі 26500,80 грн у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Вимога відповідачкою не виконана, борг не погашено.

Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідачки щодо стягнення нарахованої заборгованості.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Факт прострочення сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 не спростовано, доказів оплати відповідачкою заборгованості суду не надані.

Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору №889759 від 15.07.2020 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідачки перед первісним кредитором щодо сплати кредиту) та/або до договорів факторингу №1-28/04/21 від 28.04.2021 та №1-28/04/21 від 28.04.2021 (на підставі яких від первісного кредитора до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Водночас, суд зазначає, що за змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що сума кредиту за умовами кредитного договору №889759 від 15.07.2020 становить 7600,00 грн, строк кредитування 30 днів до 14.08.2020, стандартна процентна ставка 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладене, можна вважати, що істотними умовами кредитного договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. З урахуванням цього, досягнутої сторонами ціни договору при його укладенні, до стягнення з відповідачки належить сума невиконаного зобов`язання за умовами договору за обумовлений сторонами строк.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право первісного кредитора та позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку надання кредиту, тобто після 14 серпня 2020 року, а тому з 15 серпня 2020 року первісний кредитор не мав права нараховувати передбачені кредитним договором відсотки, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

Безпідставними є посилання позивача на пункт 3.1 договору, яким передбачена можливість нарахування відсотків протягом 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, оскільки застосування цього пункту можливе лише в разі пролонгації договору за правилами, передбаченими розділом 4 цього договору.

Твердження представника позивача про те, що позивач правомірно нарахував проценти поза строками кредитування з урахуванням пункт 9.11 договору, за яким сторони погодили, що проценти, нараховані згідно з цим договором після закінчення строку користування кредитом, визначеного п.1.3 Договору, чи подовженого відповідно до Розділу 4 цього договору, є процентами що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, не має правового значення для даної справи, оскільки відповідних вимог про стягнення боргу за правилами статті 625 ЦК України позивач не заявляв.

При цьому суд враховує, що ТОВ «ФК АЙКОНС» в позовній заяві не надав детального розрахунку такої заборгованості по відсоткам, не зазначив процентну ставку та періоду, за який така заборгованість розраховувалась, а також підстав такого нарахування.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 4332,00 грн за період з 15 липня 2020 року по 14 серпня 2020 року включно (7600,00 грн (сума кредиту) х 1,90 % (процентна ставка в день) х 30 днів (строк кредитування).

Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів підписання ОСОБА_1 кредитного договору №889759 від 15.07.2020 суд визнає необґрунтованими та такими, що не спростовують встановлені обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а отже порядок його укладення та підписання регулюється, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень цього Закону, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору та прирівнюється за правовими наслідками до власноручного підпису сторони. Судом встановлено, що 15 липня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 пройшла процедуру ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», здійснила авторизацію шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису Н196, який був направлений Товариством на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем під час реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про ідентифікацію особи, яка є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76, 77 ЦПК України. Крім того, одночасно з авторизацією було здійснено ідентифікацію особи відповідача кредитодавцем, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів та виключає можливість укладення договору без волевиявлення відповідача.

Посилання сторони відповідача на недопустимість доказів фактичного надання кредитних коштів суд також відхиляє. Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору №889759 від 15.07.2020, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта, реквізити якої зазначаються в особистому кабінеті позичальника. Інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2643-269 від 21.05.2025 підтверджується, що 15 липня 2020 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснило безготівкове перерахування грошових коштів у розмірі 7600,00 грн на банківську картку № НОМЕР_3 , зазначену відповідачкою у договорі як спосіб отримання кредиту. Вказана платіжна картка співпадає з реквізитами, визначеними відповідачкою під час укладення договору. При цьому відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував ненадходження кредитних коштів на її рахунок або використання зазначеної платіжної картки іншою особою, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України свідчить про невиконання нею обов`язку доказування своїх заперечень.

З огляду на те, що відповідачка не виконала умов кредитного договору та не повернула вчасно кредит і нараховані відсотки, суд дійшов висновку про те, з відповідачки на користь позивача, як правонаступника кредитодавця, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 в сумі 11932,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7600,00 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 15.07.2020 по 14.08.2020 у розмірі 4332,00 грн. Оскільки доказів пролонгації кредитного договору позивачем суду не надано, а тому проценти, які нараховувалися первісним кредитором після закінчення строку дії договору, тобто після 14.08.2020, нараховані безпідставно, і стягненню з відповідачки не підлягають, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №11125 від 18.06.2025, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1090,60 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано Договір про надання правової допомоги №16/06/2025 від 16 червня 2025 року (а. с. 19-20), укладений між ТОВ «ФК АЙКОНС», надалі клієнт, та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, надалі адвокат, свідоцтво про право на зайняття Пархомчуком С. В. адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019 (а. с. 38), Акт про отримання правової допомоги від 10.12.2025 (а. с. 65), рахунок на оплату №10.12.2025-78 від 10.12.2025 (а. с. 67) платіжну інструкцію № 854432866.1 від 10.12.2025 на суму 10500,00 грн (а. с. 66).

Як вбачається з Акту про отримання правової допомоги адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 згідно наведеного розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом, а саме: 1. Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОНС» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору №889759 від 15.07.2020, кількість годин 1 година, вартість однієї години 2000,00 гривень (п. 3.1 договору про надання правової допомоги), загальна сума 2000,00 гривень; 2. складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики, кількість годин 2,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 5000,00 гривень; 3. Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, кількість годин 1,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 3000,00 гривень; 4. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштою кореспонденції, загальна сума 500,00 гривень. Всього 10500,00 гривень.

Відповідно до платіжної інструкції № 854432866.1 від 10.12.2025, платник ТОВ «ФК АЙКОНС», отримувач ОСОБА_2 , призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 16.06.2025 згідно рахунку 10.12.2025-78, сума 10500,00 гривень (а. с. 66).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, приймаючи до уваги порядок подачі позивачем доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, ціною позову, незначним обсягом юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реальним часом, необхідним для виконання таких послуг, наданим адвокатом, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте заявлені витрати в розмірі 10500,00 грн є явно неспівмірними, і є доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 516, 517, 536, 549, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 у розмірі 11932,00 грн, яка складається з: 7600,00 грн простроченої заборгованості по тілу кредиту та 4332,00 грн простроченої заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» судовий збір у розмірі 1090,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено і підписано 20.01.2026.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» (адреса: вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення, 1008, м. Київ, 01042, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 )

Суддя А. О. Бойко