УХВАЛА

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 161/6305/25

провадження № 61-16541ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Носков Олександр Миколайович , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 09 жовтня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

На обґрунтування позову зазначала, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

На підставі заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за вказаною адресою Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надаються послуги з постачання природного газу.

Вона є особою з інвалідністю ІІ групи та розмір її пенсії по інвалідності становить

2 720,00 грн, а тому за вказаною адресою у неї виникла заборгованість за спожитий природний газ, яку вона не має можливості повністю погасити.

Вона зверталась до відповідача з заявою про укладення договору реструктуризації боргу у сумі 44 294,00 грн.

Відповідачем допущено технічні помилки в договорі про реструктуризацію, у зв`язку з чим зверталась з скаргою на некомпетентні дії працівників відповідача.

Відповідач досі не розглянув звернення про підписання договору реструктуризації заборгованості. Діями відповідача було порушено її права як споживача комунальних послуг, в зв`язку з чим її завдано моральної шкоди, яку вона оцінює

1 000 000,00 грн.

2. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року, залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду

від 25 листопада 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

3. 29 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Носков О. М., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

5. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

6. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

7. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

8. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

11. Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.

13. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої

статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.

14. Особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).

15. Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що заявниця посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутні висновки та правова позиція Верховного Суду щодо застосування аналогічних норм матеріального та процесуального права щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача у аналогічних спорах, що є підставою для звернення до суду касаційної інстанції. Також зазначила, що практика Верховного Суду України взагалі відсутня в подібних правовідносинах.

16. Верховний Суд звертає увагу, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

17. І хоча текст касаційної скарги і містить посилання на відсутність висновку Верховного Суду, але у касаційній скарзі заявниця не зазначає конкретну норму права щодо якої необхідно сформувати правову позицію Верховного Суду, що могло б бути оцінене судом як таке, що відповідає підставі, визначеній пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

18. Отже формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду без належного правового обґрунтування, суд касаційної інстанції не вважає виконання обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав), на якій (яких) така скарга подається.

19. Суд звертає увагу заявниці, що практика у справах про відшкодування моральної шкоди у сфері захисту прав споживачів є широкою.

20. Оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог

ЦПК України щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.

21. Суд звертає увагу, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain»

від 19 грудня 1997 року).

22. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

23. Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним

ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Носков Олександр Миколайович , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування моральної шкоди - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак