УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 686/23458/25

провадження № 61-14783ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокатки Трубай Ірини Сергіївни на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Хмельниччини» про визнання правочину недійсним,

Зміст заяви про забезпечення позову та її обґрунтування

1. У серпні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ), діючи через свою представницю - адвокатку Трубай І. С., звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть набути статусу відповідачів: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Хмельниччини» (далі - ТОВ «Світ Хмельниччини»), в якій просив суд заборонити ТОВ «Світ Хмельниччини» та його уповноваженим представникам, ОСОБА_2 та його уповноваженим представникам та будь-яким іншим особам, окрім власника майна ФОП ОСОБА_1 та його уповноваженим представникам, вчиняти будь-які дії щодо будівельних матеріалів (уживаного товару), які є власністю ФОП ОСОБА_1 , що знаходяться на земельній ділянці на території ринку «Поділля» за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці, 191 км +520 м (праворуч).

2. На обґрунтування вимог зазначив, що він є суб`єктом господарювання. 30 червня 2025 року між UBS FIN INVESTMENT LIMITED (постачальником) та ФОП ОСОБА_1 (покупцем) укладений договір № 30/06/25, яким передбачено, що постачальник зобов`язується постановити та передати у власність покупця будівельні матеріалами (уживаний товар), а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах, передбачених цим договором. До договору долучена специфікація товару.

3. 01 липня 2025 року між ФОП ОСОБА_1 (поклажодавцем) та ТОВ «НВО» (зберігачем) укладений договір № 01/07-25 про надання послуг відповідального зберігання.

4. Ввірений ТОВ «НВО» товар зберігається на земельній ділянці, площею 9,3026 га, кадастровий номер :06:012:0706, орендарем якої є ТОВ «НВО».

5. 29 липня 2025 року ФОП ОСОБА_1 повідомили про те, що невідомі особи умисно викрадають будівельні матеріали (уживаний товар), які ввірені ТОВ «НВО» на зберігання. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, посилалися на договір відповідального зберігання майна від 15 листопада 2024 року № 1-11/24.

6. На думку заявника, договір, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Світ Хмельниччини», є недійсним, спрямований на обмеження права власності ФОП ОСОБА_1 , а тому він звертається до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви і має намір подати позов про визнання правочину недійсним із застосування наслідків недійсності правочину.

7. Вважає, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову зробить можливим фактичне виконання рішення суду.

Основний зміст та мотиви судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

8. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року заявузадоволено.

9. Заборонено ТОВ «Світ Хмельниччини» та його уповноваженим представникам, ОСОБА_2 та його уповноваженим представникам та будь-яким іншим особам, окрім власника майна ФОП ОСОБА_1 та його уповноваженим представникам, вчиняти будь-які дії щодо будівельних матеріалів (уживаного товару), які є власністю ОСОБА_1 , що знаходяться на земельній ділянці на території ринку «Поділля» за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці, 191 км +520 м (праворуч).

10. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що можуть бути порушенні права позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

11. Не погодившись з висновками суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, яка подана його представником ОСОБА_3 , до Хмельницького апеляційного суду.

12. Постановою від 22 жовтня 2025 року Хмельницький апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 . Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення. Відмовив у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 , яка подана його представником Трубай І. С. , про забезпечення позову.

13. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом позову у справі є вимоги про визнання договору зберігання майна від 15 листопада 2024 року № 1-11/24, укладеного між ТОВ «Світ Хмельниччини» та ОСОБА_2 , недійсним.

14. За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин та зміст заявлених позовних вимог, заявлений ФОП ОСОБА_1 вид забезпечення позову є неспівмірним цим вимогам.

15. Крім того, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним договору зберігання майна, яке не підлягатиме примусовому виконанню, чи унеможливить ефективний захист порушеного права.

Узагальнені доводи касаційної скарги

16. 24 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд»

ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Трубай І. С., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року. Просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 21 серпня 2025 року.

17. Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення зазначає порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, посилаючись на те, що суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18,від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22, постановах Верховного Суду від 10 травня 2022 року у справі № 910/8298/21, від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

18. Зауважує, що за обставинами цієї справи задоволений судом першої інстанції захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, і спрямований на збереження існуючого становища у спірних правовідносинах до завершення розгляду справи.

19. У справі існує ризик незабезпечення ефективного захисту прав позивача про які він зазначав у заяві та у відзиві. У провадженні Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0002390, внесене в ЄРДР 30 липня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом крадіжки металевих конструкцій; постановою від 07 жовтня 2025 року ФОП ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0002390, внесеному в ЄРДР 30 липня 2025 року; ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року у справі №686/21687/25 суд першої інстанції зробив висновок про те, що на переконання слідчої судді, належним способом захисту прав особи, яка вважає свої права порушеними в цьому випадку, буде подання заяви про забезпечення позову.

20. Майно ФОП ОСОБА_1 вибуло із його володіння у зв`язку із укладення між ТОВ «Світ Хмельниччини» та ОСОБА_2 договору відповідального зберігання та укладення наступних договорів за відсутності волевиявлення власника та будь яких правових підстав. Під час наявності заборон, що передбачені ухвалою суду, ОСОБА_2 продовжував здійснювати протиправні дії щодо належного ФОП ОСОБА_1 майну.

Щодо процесуальних передумов вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження

21. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій (частина третя статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України).

22. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

23. Ухвала суду про забезпечення позову або про відмову у вжитті заходів забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

24. Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята цієї ж статті).

25. За приписами частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

26. Із матеріалів касаційної скарги, аналізу змісту оскаржуваної постанови Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення сумнівів щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм права.

27. Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Право застосоване судом та оцінка доводів касаційної скарги

28. За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

30. В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд враховує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

31. Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження суд встановлює в ухвалі і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

32. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

33. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

34. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення судупро задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Водночас важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

36. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

37. У подальшому у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду підтвердила наведені вище висновки та додатково зауважила, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

38. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

39. У цій справі, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції врахував предмет спору, здійснив оцінку обґрунтованості доводів ФОП ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення у подальшому може утруднити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

40. Заява про забезпечення позову не містить переліку майна, щодо якого суд може вжити заходи забезпечення позову, а лише вказується орієнтовне місце розташування такого майна - земельна ділянка на території ринку «Поділля» за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці, 191 км +520 м, а сама заява не відповідала вимогам статей 151-154 ЦПК України, зокрема не визначено предмет позову та необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також інших відомостей щодо дійсного та належного підтвердження наявності права власності, про яке стверджує

ФОП ОСОБА_1 .

41. З огляду на вказане, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги про доведеність необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявлених ФОП ОСОБА_1 , зводяться до переоцінки доказів у справі, що за положеннями статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

42. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах на які посилається представник заявника у касаційній скарзі.

43. Результат аналізу доводів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

44. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

45. Касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокатки Трубай Ірини Сергіївни на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Хмельниччини» про визнання правочину недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

Є. В. Синельников

В. В. Шипович