"22" січня 2026 р. Справа № 363/1956/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участі секретаря судових засідань Гриб І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород подання головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М., звернулася до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 для забезпечення його явки до Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області.

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні Вишгородського відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №72065728 з виконання виконавчого листа №363/1956/22 виданого 05.06.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 1 200 269,78 грн. На сьогоднішній день рішення суду є невиконаним, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, на виклик боржник не з`являється, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». В ході здійснення заходів щодо примусового виконання рішення встановлено, що боржник ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, однак не проживає, його місцезнаходження невідоме, відомості про фактичне місцеперебування відсутні. Оскільки рішення суду залишається невиконаним, а відомості про місцеперебування боржника відсутні, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.06.2025 року оголошено в розшук. Однак, навіть це не вплинуло на боржника, який і надалі уникає виконання судового рішення, жодним чином не реагує на всі вимоги виконавця та позивача про виконання рішення. В поданні виконавець вказує, що всі вчинені за період виконавчого провадження дії та заходи жодним чином не впливають на боржника, а тому примусовий привід є єдиною мірою, що може вплинути на фактичне виконання боржником рішення.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про день, час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, поважності причин неявки не повідомили.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України не передбачено обов`язкової явки учасників процесу.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали заяви, прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження 72065728 з виконання виконавчого листа № 363/1956/22 виданого 05.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості, яка складається з основної суми боргу 1 018 984,04 грн., індекс інфляції у розмірі 141 791,64 грн., 3% річних 39 494,10 грн. Заборгованість в загальному розмірі становить 1 200 269,78 грн.

20.06.2026 року старший державний виконавець Вишгородського ВДВС Орленко М.М. направила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для виконання та до відому копію постанови про відкриття виконавчого провадження, однак доказів отримання адресами такої матеріали подання не містять.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.12.2023 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом № 363/1956/22 від 05.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості, яка складається з основної суми боргу -1018984,04грн.,індекс інфляції у розмірі -141791,64грн.,3% річних-39494,10грн.

В поданні головний державний виконавець вказала, що в ході здійснення заходів щодо примусового виконання рішення встановлено, що боржник ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, однак не проживає, його місцезнаходження невідоме, відомості про фактичне місцеперебування відсутні.

Оскільки рішення суду залишається невиконаним, а відомості про місцеперебування боржника відсутні, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.06.2025 року оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника, відповідно до ст. 438 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Так, звертаючись з поданням про примусовий привід боржника, державним виконавцем до матеріалів подання не додано доказів про те, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про відкриття виконавчого провадження та здійснення державним виконавцем відносно нього заходів примусового виконання рішення. Не долучено доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, доказів на підтвердження вручення боржнику вимоги державного виконавця чи повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та доказів його ухилення від явки.

Водночас, у поданні державним виконавцем не зазначено дату та час, на які необхідно здійснити примусовий привід боржника, не вказано для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідна присутність боржника.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд, вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні, оскільки державним виконавцем не надано суду достатніх і достовірних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження, що він дійсно отримував виклики державного виконавця, однак свідомо, навмисно, без поважних причин не прибув до державного виконавця, що свідчило б про його пряме ухилення від явки до державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення.

За таких підстав, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 передчасним, а відтак необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 438 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Б. Баличева