Провадження 2/127/3233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Сичука Миколи Миколайовича від участі в розгляді цивільної справи № 127/16183/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_3 , ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання результатів конкурсу незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 127/16183/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Національного агентства з питань запобігання корупції, Лісової (Куц) Богдани Олександрівни, ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання результатів конкурсу незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

23.01.2026 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшла заява про відвід судді Сичука М.М. від участі в розгляді цивільної справи № 127/16183/25. В обґрунтування заяви про відвід заявник посилається на наявність, на його думку, обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді, зокрема у зв`язку з тривалістю підготовчого провадження у справі, відсутністю належного процесуального реагування суду на окремі клопотання та заяви сторони позивача і третіх осіб, неналежним забезпеченням доступу учасників справи до матеріалів справи в ЄСІТС, прийняттям судом документів, поданих відповідачем у паперовій формі, без їх відображення в електронній справі, а також у зв`язку з позапроцесуальним спілкуванням судді з представником відповідача.

Заявник вважає, що сукупність зазначених обставин свідчить про порушення принципів рівності сторін, змагальності процесу, розумних строків розгляду справи та стандартів безсторонності суду, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і просить задовольнити заяву про відвід судді.

Згідно ст.40 ЦК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як було встановлено судом, відповідачка подала заяву про відвід судді 22.01.2026 року, яка надійшла до суду в системі «Електронний суд» 23.01.2026, а наступне засідання по справі призначене на 02.02.2026 року.

За змістом ч. 7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватись у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши заяву відповідачки про відвід судді Сичука М.М., суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Так, згідно ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути мотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч.1 ст. 36 Кодексу, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи.

Твердження представника позивача наведені в заяві, на думку суду, не можуть розцінюватись як підстава для відводу судді по справі, оскільки вони не містять обставин, які вказували б на упередженість, необ`єктивність або зацікавленість судді Сичука М.М. при розгляді даної цивільної справи.

В заяві не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст.36, 37, 38, 39 ЦПК України.

Зокрема, обставини наведені у заяві про відвід судді від 23.01.2026 року є необґрунтованим через відсутність підстав, які б підтверджували упередженість судді при здійсненні нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що положення Цивільно-процесуального кодексу передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Разом із тим, як убачається зі змісту поданої заяви, наведені заявником обставини фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями та процесуальними рішеннями судді під час розгляду справи, а також до оцінки судом порядку здійснення процесуального керівництва та організації судового розгляду.

Доводи щодо тривалості підготовчого провадження, порядку залучення третіх осіб, визначення та контролю процесуальних строків, прийняття або неприйняття доказів, їх належності та допустимості, забезпечення доступу до матеріалів справи в ЄСІТС, а також реагування суду на подані клопотання і заяви сторін стосуються виключно процесуальної діяльності суду у конкретній справі.

Відповідно до положень частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, його діями чи бездіяльністю, а також з порядком здійснення судового розгляду не є підставою для відводу судді.

Посилання заявника на порушення принципу розумних строків розгляду справи та стандартів статті 6 Конвенції не свідчать самі по собі про упередженість або заінтересованість судді у результаті розгляду справи, а можуть бути предметом оцінки в порядку, передбаченому процесуальним законом, у тому числі під час апеляційного перегляду судових рішень або в межах інших передбачених законом процедур.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріли справи у провадженні суді ОСОБА_4 перебувають з 22.10.2025 року і на підставі ухвали від 22.10.2025 року суду цивільну справу № 127/16183/25 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання, а тому про порушення строків розгляду справи наведені у заяві є безпідставними та надуманими.

Доводи щодо неналежного забезпечення доступу до матеріалів справи, поданих у паперовій формі, та відсутності окремих документів в електронній справі ЄСІТС не підтверджують наявності особистої заінтересованості судді або його упередженого ставлення до будь-якої зі сторін, а свідчать про оцінку заявником організації процесуального документообігу у справі.

Посилання заявника на можливе позапроцесуальне спілкування судді з представником відповідача не підкріплені жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про обговорення суті справи, вплив на процесуальні рішення суду або інші обставини, що могли б об`єктивно поставити під сумнів безсторонність судді. Самі по собі суб`єктивні припущення та оціночні судження сторони не можуть бути визнані достатньою підставою для відводу судді.

Суд також враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини презумпція особистої безсторонності судді діє доти, доки не буде доведено протилежне, а сумніви сторони мають бути об`єктивно обґрунтованими та підтвердженими конкретними фактами.

При цьому, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку.

Незгода учасників провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або колегії суддів при розгляді кримінального провадження. Також це не є підставою для відводу судді або колегії суддів.

Оцінивши доводи заяви у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу судді Сичука М.М., а фактично зводяться до незгоди з процесуальним веденням справи та оцінкою судом процесуальних питань. Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

Враховуючи необгрунтованість, на думку головуючого, заявленого відводу, а також те, що заява про відвід надійшла до суду більш ніж за три дні до дати судового засідання по справі, дана заява про відвід на підставі ч. 3 ст. 40 ЦПК України підлягає передачі до канцелярії суду для спрямування її в порядку ст. 33 ЦПК України на розгляд іншим суддею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Сичука Миколи Миколайовича від участі в розгляді цивільної справи № 127/16183/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_3 , ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання результатів конкурсу незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення судді для її розгляду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя