Провадження № 2/752/4158/26
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Бізнес Позика», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21837, вчинений 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Вважає, що приватним нотаріусом допущено порушення діючого законодавства, яким регулюється порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема положення ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат».

Зокрема, у позові зазначається, що нотаріусом не було перевірено безспірність вимог стягувача, оскільки нотаріус не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту. Також кредитний договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не посвідчений нотаріально.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року відкрито провадження, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Крім того, на підставі ухвали суду від 07 липня 2025 року в порядку забезпечення позову судом зупинено стягнення на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису.

Сторони належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Відповідач ТОВ «Бізнес Позика» правом на подання відзиву не скористався, однак 29 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу, відповідно до якої вказує на необґрунтований розрахунок вартості послуг адвоката, його неспівмірність з витраченим часом на виконання адвокатом відповідних робіт, обсяг виконаної адвокатом роботи. Просить суд відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, а разі їх стягнення, зменшити такі витрати до 2 000,00 грн.

Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось, - особи, які беруть участь у справі не викликались.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

21 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис за №21837 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 332601-КС-001 від 14 червня 2021 року в сумі 14 757,96 грн за період з 14 червня 2021 року по 13 грудня 2021 року.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, 14 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено Договір № 332601-КС-001 про надання кредиту (далі - кредитний договір), за яким кредитодавець ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн строком на 8 тижнів за сплатою фіксованої процентної ставкою в день у розмірі 1,07856088.

Кредитний договір укладений дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором G-1902.

З метою примусового виконання оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса № 21837 від 21 січня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. постановою від 23 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Як вбачається, спірний виконавчий напис вчинено на підставі положення постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - Перелік).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною.

В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22 лютого 2017 року кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 грудня 2022 року у справі №759/7632/20, який зазначив, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис № 21837, вчинено приватним нотаріусом 21 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

За матеріалами справи, Договір № 332601-КС-001 про надання кредиту від 21 січня 2022 року, підписаний між ТОВ «Бізнес Позика» та позивачем ОСОБА_1 , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь - які відомості щодо заборгованості позивача, а саме виписки по рахунку боржника, детального розрахунку заборгованості та строків її погашення, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), та інших доказів, які б підвереджували наявну заборгованість, що не дає можливість встановити факт реальної заборгованості позивача перед відповідачем.

За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 04 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимог фінансових установ, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення судових витрат, які складаються із сплати судового збору та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, розмір якого визначено у позовній заяві в сумі 18 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляє адвокат Мартинюк М.Р., яка діє на підставі ордеру.

23 червня 2025 року між адвокатом Мартинюк М.Р. та позивачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої допомоги №12/1 (далі - договір), зокрема надання консультації, розробки стратегії захисту, аналізу судової практики, підготовки позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

Відповідно до акта від 26 червня 2025 року виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №12/1від 23 червня 2025 року, ОСОБА_1 надано наступні послуги: первісна консультація - 1 500,00 грн, аналіз судової практики - 2 000,00 грн, формування правової позиції - 1 500,00 грн, підготовка позовної заяви про захист прав споживачів - 6 000,00 грн, підготовка заяви про розгляд справи за відсутності позивача - 3 000,00 грн, підготовка заяви про забезпечення позову - 4 000,00 грн; відправка поштової кореспонденції. Загальна вартість наданих послуг складає 18 000,00 грн.

За платіжною інструкцією № @2PL098861 23 червня 2025 року ОСОБА_1 перераховано на рахунок ОСОБА_2 19 800,00 грн із призначенням платежу: сплата за надання правової допомоги.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує усталену судову практику у даній категорії спорів, те, що ця справа є незначної складності, а також те, що провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн є завищеною. Спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем, як витрати на правову допомогу.

Отже, суд при визначені розміру компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу враховує: категорію справи, що не відноситься до складних, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, заперечення сторони відповідача щодо неспірвмірності розміру витрат на правничу допомогу, та дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн, які є співмірними зі складністю наданих послуг.

На підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду.

Керуючись ч.6 ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн.

Крім того, позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду із заявою про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, які на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статтями 76-81, 141, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 21837, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 332601-КС-001 від 14 червня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп та витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133.

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, місцезнаходження: вул. Велика Житомирська, 16, м.Київ, 01001.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 19 січня 2026 року.

Суддя А.В.Слободянюк