Справа № 727/545/26
Провадження № 2/727/936/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2026 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суд м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міста Чернівці, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із даним позовом в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 71,10 кв.м, житловою площею 44,60 кв.м., після проведеної реконструкції.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вивчивши матеріали позовної заяви з доданими до неї документами суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду, як така що містить ряд недоліків, зокрема.

Так, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до змісту частини 4 статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина 1 статті 376 ЦК України).

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України).

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина 5 статті 376 ЦК України).

При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації з посиланням на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків.

Наведене викладене в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6.

Разом з тим, всупереч викладеному, позивачем не подано доказів звернення до компетентних органів з питань узаконення самочинного будівництва, не подано доказів неможливості вирішення питання в адміністративному порядку. До матеріалів справи не прилучено відмови Чернівецької міської ради з приводу спірного об`єкта нерухомості.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні посилання на докази наявності спору між сторонами.

Крім цього, позивач, заявляючи вищезазначену вимогу по даному позову, не долучив до позову актуальні на час звернення до суду докази дотримання позивачем при будівництві санітарних, протипожежних вимог самочинно збудованого майна чи відсутності порушення при самочинному будівництві прав інших осіб. Долучені до позову висновки відповідних служб датовані 21.03.2008 та 22.07.2007.

Також, позивачем на підтвердження доцільності визнання за ним права власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 було надано суду Технічний висновок за результатами технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій, будівель і споруд та інженерних мереж фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 .

Разом з тим, зазначений Технічний висновок не є висновком будівельно-технічної експертизи. Будь-яких інших висновків експерта матеріали позову не містять.

Крім наведеного суд вважає, що позивачем не конкретизований відповідач у даній справі, оскільки відповідно до позовної заяви відповідачем заявлено: Чернівецька міська рада в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міста Чернівці.

Натомість, Чернівецька міська рада є окремою юридичною особою, яка представляє інтереси територіальної громади міста Чернівців.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Чернівців, яка реалізує повноваження виконавчих органів Чернівецької міської ради, входить до складу виконавчого комітету Чернівецької міської ради та є головним виконавчим та розпорядчим органом місцевої ради (сільської, селищної, міської), який утворюється радою для забезпечення виконання її рішень та здійснення місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як доказ визначення ціни позову у даній справі позивачем надана довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 18 березня 2025 року.

Разом з тим суд вважає, що вказана довідка не є актуальною на дату подання позову, оскільки виготовлена понад дев`ять місяців до пред`явлення позову до суду, а відтак у суду відсутні підстави для прийняття вказаної довідки про вартість майна як належного доказу для визначення ціни позову у даній справі.

Разом з наведеним суд також звертає увагу на таке.

Так, позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій.

Суд не погоджується з такою позицією позивача виходячи з такого.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни (до яких належать учасники бойових дій), забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 травня 2022 року у справі № 373/86/21 (провадження № 61-12410св21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 травня 2020 року у справі № 9901/70/20 (провадження № 11-128заі20) вказала, що за пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Цей висновок підтверджується ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 282/1874/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 23 червня 2022 року у справі № 748/912/20.

Аналіз викладених положень закону з урахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи).

Предметом спору у цій справі є захист прав позивача шляхом визнання за ним права власності на самочинне будівництво, яке не пов`язане із порушенням його прав, як учасника бойових дій в контексті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому відсутні підстави для його звільнення від сплати судового збору за розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Так, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (16640,00 грн).

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 слід надати докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або інші документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Разом з тим ОСОБА_1 подав суду позовну заяву з додатками та один екземпляр копії позовної заяви з додатками до неї. Натомість учасників справи по даному позову позивачем заявлено наразі три: відповідач та дві треті особи без самостійних вимог.

З наведеного вище доходжу висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених та наведених в ухвалі недоліків.

Керуючись статтями 175, 176, 177, 184, 185, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міста Чернівці, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: https://court.gov/ua/sud2414.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дубець О.С.