Справа № 761/340/26
Провадження № 2-н/761/71/2026
У Х В А Л А

08 січня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року заявник звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою, в якій просила стягнути 36957,76 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 152808,50 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 161 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження.

Перелік вимог, визначених частиною першою статті 161 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, зокрема, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ст. 163 ч. 3 п. 4 ЦПК України).

Пункт 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обґрунтоване тим, що, відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Варто також зазначити, що за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Вирішуючи справи такої категорії, суди встановлюють як факт затримки виплати належних працівнику сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відсутність спору про їх розмір, так і наявність вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Однак, із наданих заявником документів не вбачається безспірності заявлених нею вимог, зокрема, довідки чи іншого документу виданого ДП «Укрспирт» про визнання пред`явленої нею суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не долучено, тому заявлені ОСОБА_1 вимоги не є безспірними та беззаперечними, наведені заявником обставини можуть бути з`ясовані лише в ході розгляду справи в порядку позовного провадження.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку між сторонами наявний спір, адже довідки чи іншого документу, виданого ДП «Укрспирт» про визнання суми середнього заробітку в розмірі 152808,50 грн, яка б свідчила про безспірність заявлених вимог, заявником на надано, відсутні підстави для видачі судового наказу. Вказані вимоги заявник повинна заявити в позовному провадженні шляхом пред`явлення позову.

Схожого висновку дійшов Киїський апеляційний суд в постанові від 25.07.2025 р. у справі №361/1150/25 щодо стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 23, 160, 161, 165, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.