РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Зуб І.Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить, з урахування зави про виправлення описки:

1. Стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття, припинити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається наступне.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2014року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року збільшено розмір стягувальних аліментів, які сплачує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з 20.06.2021року і по теперішній час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання осіб у житловому приміщенні(будинку) яка видана головою квартального комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради Виконавчого комітету та актом підтвердження фактичного місця проживання дитини.

На теперішній час відповідачка ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року відкрито строщене провадження у справі.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2025 року позов задоволено, припинено стягнення аліментів та стягнуто аліменти на утримання дитини.

Ухвалою суді від 29.09.2025 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду.

Представником відповідача подано відзив, який мотивований таким.

Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З 4 червня 2025 року, дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю у місті Одеса, що підтверджується Довідкою від 03.09.2025 №221. Враховуючи вік дитини, 16 років нею здійснено вибір свого місця проживання разом з матір`ю, що підтверджується її заявою від 02 вересня 2025 року, завіреною приватним нотаріусом Лутченко А.А. Одеського міського нотаріального округу.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проживала із позивачем з 2021 року по 04 червня 2025 року.

За цей період, позивач не здійснював сплати аліментів, а відповідачем не вимагалось таких сплат, так як дитина проживала із батьком.

Заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня.

Відповідачкою, подано заяву до Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса), про відсутність претензій щодо сплати аліментів за період з 20.06.2021 по 04.06.2025.

При цьому, ОСОБА_2 здійснювала повне утримання дитини самостійно зараховуючи регулярно кошти на банківську картку позивача, та зокрема і протягом 2024 року, що вбачається із банківської виписки по картці позивача, де маються регулярні грошові зарахування від ОСОБА_4 .

Жодних зобов`язань перед позивачем, які б визначали обов`язок сплачувати йому кошти, відповідач не має. При цьому, враховуючи що дитина з червня 2025 року проживає з матір`ю, відсутні підстави для припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька.

Представником позивача подана відповідь на відзив, яка мотивована таким.

Позивач вважає, що доводи, викладені Відповідачем у відзиві, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду, зокрема: щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини з матері ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки частини всіх видів доходу (заробітку). У своєму відзиві Відповідач посилається на те, що «… З 4 червня 2025 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю у місті Одеса, що підтверджується Довідкою від 03.09.2025 № 221. Враховуючи вік дитини, 16 років, нею здійснено вибір свого місця проживання разом з матір`ю, що підтверджується її заявою від 02 вересня 2025 року, завіреною приватним нотаріусом Лутченко А.А. Одеського міського нотаріального округу. Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, відсутні підстави для стягнення аліментів на користь позивача. Стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, за умови, що донька з ним не проживає суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина …». Позивач вважає такі доводи Відповідача безпідставними.

Відповідач не заперечує той факт, що їх спільна з Позивачем донька ОСОБА_3 в період часу з 2021 року по 04.06.2025 р. дійсно проживала з батьком. Позивач звернувся до суду з даним позовом 02.10.2024 р., тобто в той період часу, коли донька проживала з ним, а отже він мав право на одержання аліментів від Відповідача на утримання дитини. Крім того, згідно до ч 1. ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, Позивач має право на стягнення аліментів з Відповідача за період часу з 02.10.2024 р. по 04.06.2025 р.

Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів з Позивача. Заперечуючи проти зазначеної позовної вимоги Відповідач посилається на те, що «… Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проживала із позивачем з 2021 року по 04 червня 2025 року. За цей період, позивач не здійснював сплати аліментів, а відповідачем не вимагалось таких сплат, так як дитина проживала із батьком. Заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня. Відповідачкою, подано заяву до Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса), про відсутність претензій щодо сплати аліментів за період з 20.06.2021 по 04.06.2025. При цьому, ОСОБА_2 здійснювала повне утримання дитини самостійно зараховуючи регулярно кошти на банківську картку позивача, та зокрема і протягом 2024 року, що вбачається із банківської виписки по картці позивача, де маються регулярні грошові зарахування від ОСОБА_4 . Жодних зобов`язань перед позивачем, які б визначали обов`язок сплачувати йому кошти, відповідач не має. При цьому, враховуючи що дитина з червня 2025 року проживає з матір`ю, відсутні підстави для припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька…». Так, дійсно Відповідач подала заяву до Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса), про відсутність претензій щодо сплати Позивачем аліментів за період з 20.06.2021 по 04.06.2025. І так, дійсно, Позивач не сплачував аліменти у зазначений період часу, оскільки дитина проживала з ним і кошти, які він повинен був сплачувати як аліменти, він витрачав на утримання доньки. Тобто, Позивач, як один з батьків дитини, повністю виконував зі свого боку обов`язок по її матеріальному утриманню.

Однак, за період, що дитина проживала з ним, він і так нічого не повинен Відповідачу. А ось вона, зі свого боку, повинна була утримувати доньку на рівні з Позивачем, але цього не робила. Твердження Відповідача про здійснення нею повного утримання доньки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Оскільки Позивач вважає, що має право на стягнення з Відповідача аліментів на утримання доньки за період проживання дитини з ним, то, відповідно, на цей період стягнення аліментів з Позивача на користь Відповідача має бути припинено, щоб Позивач набув таке право.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, вказаних у позові, та доводи, викладені у відповіді на відзив, просила задовольнити позов.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив подано.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали, встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05.08.2014 року у справі № 668//10025/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року у справі № 766/19281/17 збільшено розмір стягувальних аліментів, які сплачує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001951084 від 26.02.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 24.10.2023 року.

Відповідно до довідки квартального комітету № 18 за № 65 від 17.09.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , інформація підтверджується сусідами. Також до довідки за тим же номером додано акт про підтвердження фактичного проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Відповідно до довідки № 221 від 03.09.2025 року начальника дільниці № 1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до заяви від 02 вересня 2025 року, завіреної приватним нотаріусом Лутченко А.А. Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка досягла 16 років визначилась щодо свого місця проживання разом з матір`ю.

Стороною відповідача надано заяву ОСОБА_2 на ім`я начальника Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса) про те, що відповідачка не має претензій щодо сплати аліментів з позивача за період з 20.06.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Доказів прийняття вказаної заяви виконавчої службою не надано, як і не надано доказів врахування вказаної заяви під час виконання судового рішення щодо сплати аліментів.

Таким чином судом встановлено і не оспорювалось сторонами, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проживала із позивачем з 20.06.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, з ІНФОРМАЦІЯ_5 почала проживати із відповідачем.

Стороною відповідача долучено відомості про рух коштів на рахунку позивача від 05.09.2025 року, з якого вбачається, що від відповідача відбувалось зарахування коштів 15.10.2024 року в сумі 5000,00 грн., 13.09.2024 року - 5000,00 грн., 16.07.2024 року -3000,00 грн., 16.07.2024 року - 3000,00 грн., 14.05.2024 року - 5000,00 грн., 16.03.2024 року - 5000,00 грн., 23.02.2024 року - 2000,00 грн., 19.02.2024 року 150,00 грн., 18.02.2024 року - 5200,00 грн., 24.01.2024 року - 5000,00 грн.

Суд зазначає, що вказані відомості не є належними доказами сплати коштів на утримання дитини з боку матері на користь батька, оскільки із наданих відомостей неможливо встановити призначення вказаних платежів.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між сторонами є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання дитини із матері дитини на користь батька та припинення стягнення аліментів на утримання дитини із батька дитини (сімейні правовідносини).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , не проживала з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживала зі своїм батьком ОСОБА_1 та знаходилась на його утриманні в період з 20.06.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_5. Належних доказів на спростування вказаного відповідачкою суду не надано. З ІНФОРМАЦІЯ_5 дитина почала проживати із матір`ю по теперішній час.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , які стягуються на підставі судових рішень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню частково.

Оскільки, щодо моменту припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини суд зазначає наступне. Позивачем при поданні позову до суду заявлено вимогу про припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання спільної доньки, та стягнення аліментів з матері на його користь на утримання доньки, тому моментом початку припинення стягнення та стягненням аліментів в даному випадку буде дата звернення до суду із позовом 02.10.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, які суд вважає частково обґрунтованими, оскільки дитина проживала із батьком і період з 20.06.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, і батько має право на стягнення аліментів із матері за даний період, але стягненню підлягають аліменти в період з 02.10.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто із дати звернення до суду і по дату проживання дитини із батьком.

Беручи до уваги згадані вище застосовні норми права у справі, що перебуває на розгляді, суд вважає, що відповідачка зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в період проживання дитини із батьком.

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору в цій частині при поданні позовної заяви.

Отже, беручи до уваги викладене вище та керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. 84, 180-199, 267-271, 273 Сімейного Кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов - задовольнити частоково.

Стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття - припинити за період починаючи з 02.10.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.10.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяІ. Ю. Зуб