Справа № 307/22/26
Провадження №2-з/307/1/26
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

08 січня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Кривошея Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 06 січня 2025 року через підсистему Електронний суд подав заяву про забезпечення позову, шляхом заборони виїзду неповнолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження, за межі України, без письмової згоди батька ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви посилався на те, що він, ОСОБА_1 , є біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 2013 року народження, а матір дитини - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті дитина фактично перебуває з вітчимом - ОСОБА_4 , який не є батьком дитини, не усиновлював її та не має жодних законних повноважень представляти її інтереси. Він, ОСОБА_1 , перебуває за кордоном, однак не позбавлений та не обмежений у батьківських правах і є єдиним законним представником дитини.

Вважає, що існує реальний ризик незаконного та негайного виїзду дитини за межі України без його згоди, що може унеможливити виконання майбутнього рішення суду та призвести до порушення прав і законних інтересів дитини та батька, у зв`язку із чим просить суд заборонити виїзд неповнолітньої ОСОБА_2 за межі України, без письмової згоди батька - ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову, виходячи із такого.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, учасники справи в судове засідання не викликалися.

У зв`язку з тим, що розгляд даної заяви здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного пристрою не здійснюється, що відповідає вимогам ст. 247 ЦПК України.

Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.

Так, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Дані вимоги заявником належним чином не дотримано, так як в заяві про забезпечення позову, поданої до відкриття провадження у справі заявник повинен зазначити відомості передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 151 ЦПК України щодо предмету позову з яким він має намір звернутися та не зазначено додаткових відомостей, які передбачені ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме - інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи.

Також, згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивачем в порушення ч. 6 ст. 151 ЦПК України не додано до заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011.

Частина 2 ст. 3 вказаного Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а ст.5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Заявник ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, на підтвердження чого до заяви додав копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 22 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 цього Закону.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону № 3551-XII.

Відповідні правові позиції щодо застосування та тлумачення п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), а також у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №240/8644/20, від 16.02.2022 у справі № 560/4971/21, від 26.05.2022 у справі №640/14577/20, від 08.03.2023 у справі № 701/589/22, від 20.07.2023 у справі № 160/20070/21 та багатьох інших. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11 вересня 2024 року в справі № 567/79/23 не знайшла підстав для відступу від зазначеного правового висновку. Відтак позиція Верховного Суду з приводу правозастосування зазначеної норми є однаковою й сталою.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд враховує зазначені правові позиції щодо практики правозастосування приписів п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виїзду неповнолітньої ОСОБА_2 за межі України, без письмової згоди батька ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.

Відтак забезпечення позову, його предмет і підстави не стосуються питань соціального захисту позивача саме як учасника бойових дій, про які йдеться у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З огляду на викладене, суд зазначає, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його прав саме як учасника бойових дій, а відтак він не звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання заяви про забезпечення позову фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3 328,00 грн.

Таким чином, сума судового збору, яку необхідно сплатити за подання заяви про забезпечення позову, становить 665,60 (3328,00 х 0,2) грн.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, отже сума судового збору, яку необхідно сплатити за подання заяви про забезпечення позову, становить 532,48 (3328,00 х 0,2 х 0,8) грн.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що передбачає її повернення заявнику на підставі положень ст. 153 ЦПК України, та не перешкоджає йому повторно звернутися до суду із вказаною заявою, після дотриманням вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту та форми відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 153, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для повернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 січня 2026 року.

Суддя Л.Р.Сас