Справа № 127/3733/25
Провадження № 2/127/604/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Іщенко А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі наказу Липовецького районного суду Вінницької області від 11.01.2024 року у справі №136/57/24 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частини від усіх видів його заробітку/доходу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та відповідач перебували у офіційному шлюбі в період з 2020 по 2024 роки. У шлюбі у них народилася донька, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Липовецького районного суду від 14.02.2024 року.

11 січня 2024 року Липовецький районний суд Вінницької області видав наказ, яким передбачено стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

З даним наказом позивач погодився, оскільки на початку 2024 року він перебував у лавах ЗСУ, отримував стабільний середній та інколи вище середнього рівня дохід, а донька постійно проживала зі своєю матір?ю. Проте в серпні 2023 року, при участі в бойових діях позивач отримав важкі ушкодження після яких довгий час лікувався. В липні 2024 року позивачеві була встановлена інвалідність 2 групи, та в зв?язку з інвалідністю він був звільнений зі служби в ЗСУ, крім того взагалі повноцінно самостійно не може пересуватись, і сам потребує догляду та сторонньої допомоги. Свій вільний час позивач присвячує вихованні доньки, яка проводить з ним багато часу, та повідомляє що протягом того часу, коли донька перебуває з ним, витрати на її утримання (харчування, одяг, розваги та ін.) позивач несе самостійно.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.02.2025 було відкрите загальне позовне провадження в справі з повідомленням (викликом) сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення.

19.03.2025 представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Чернілевська Р.В. подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, в своє обгрунтування зазначила, що сторона позивача посилається на погіршення стану здоров`я як на підставу для зменшення розміру аліментів. Водночас, позивач обмежується загальними твердженнями щодо необхідності проходження реабілітації, санаторно-курортного лікування тощо, не зазначаючи конкретних медичних призначень, їх вартості, а також не надаючи жодних доказів фактичної оплати або необхідності такого лікування. Разом з тим, до позовної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували матеріальний стан позивача як на момент ухвалення судового наказу про стягнення з нього аліментів від 11.01.2024, так і на момент звернення до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів.

27.03.2025 стороною позивача подана відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти тверджень відповідача, викладених у відзиві, та наводить аргументи, що за своїм змістом є тотожними аргументам, викладеним в позовній заяві. Крім того, на підтвердження стану здоров`я позивача, та необхідності в лікуванні додано медичні документи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Власюк І.Т. підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідачки адвокат Чернілевська Р.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.02.2024 у справі №136/48/24 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5-6).

Судовим наказом, виданим 11.01.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/57/24 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №811323, виданої 31.07.2024 року, ОСОБА_3 встановлена 2 група інвалідності на строк до 01.08.2026.(а.с.9).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 13.08.2024 управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької РДА ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи. (а.с.8).

Як вбачається з довідки ЛКК, протокол засідання №5 від 17.01.2025 ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги та супроводу. (а.с.10).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 17.01.2025, вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом із своїми батьками та братом, та що дочка ОСОБА_5 половину місяця перебуває з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , та висновком комісії підтверджено, що ОСОБА_5 протягом половини місяця проживає разом із батьком ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно акту опиту сусідів №130 від 17.03.2025 підтверджено, що ОСОБА_5 проживає постійно з матірю ОСОБА_4 у квартирі по АДРЕСА_2 . Кілька разів протягом останніх трьох-чотирьох місяців дитина була відсутня строком близько тижня, зі слів ОСОБА_4 дитина перебувала у батька, даний акт підписано сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та засвідчено майстром МКП «УК`Замостя» ОСОБА_10 (а.с.33).

Згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_11 від 14.03.2025, яка надає послуги з навчання у гуртку англійської мови дитині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оплата за навчання надходить вчасно, в повному обсязі, без затримок, від мами дитини, ОСОБА_4 , що також підтверджується

платіжною інструкцією №1.106308773.1 від 15.03.2025, в призначені якої вказано оплата за англійську мову (а.с.34,43).

Середньомісячна заробітна плата відповідачки відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_12 про заробітну плату за листопад 2024 - лютий 2025, становить 8 100 грн., окрім того з даної суми ще вираховуються податки і обов`язкові збори. (а.с.35).

Згідно відповіді на запит №257089502 від 14.03.2025 Липовецького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ(м.Київ) до Пенсійного фонду України ОСОБА_3 01.03.2025 отримав пенсію в розмірі 20 857,23 грн.(а.с.36).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на березень 2025 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів 597,45 грн. (а.с.37-38).

Позивачкою придбавалися ліки, канцелярські приладдя та одяг, що підтверджується відповідними товарними чеками. (а.с.39-42).

Згідно довідки з КП "Калинівська ЦРЛ" КМР, ОСОБА_3 діагностовано множинні переломи гомілки та проведено оперативні втручання, та інше лікування.(а.с.50,56,58).

Відповідно до Амбулаторної історії хвороби, позивач потребує широкий перелік процедур, таких як КТ гомілки, консультації вузькопрофільних фахівців, оперативне втручання, та ін. (а.с.51-53).

Турбівська селищна рада Вінницького району, Вінницької області, надала відповідь на адвокатський запит адвоката Чернілевської Р.В. , в якому зазначила, що ОСОБА_3 із заявою про створення комісії для здійснення фіксації факту проживання його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 разом із ним за його місцем проживання не звертався, а тому комісія не створювалась, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідно якого неповнолітня дитина проживає разом із бітьком не складався. (а.с.71).

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має

право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За приписами пункту четвертого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів , а також судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведене вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13.

За змістом ст.182 ЦПК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в нього змінився майновий стан, він звільнився з лав ЗСУ у зв`язку з пораненням, та йому встановлено 2 групу інвалідності.

Однак суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що його майновий стан погіршився, через що він не може виплачувати аліменти, оскільки зазначені обставини свідчать лише про те, що стан здоров`я позивача дійсно змінився і самі по собі не доводять, що таке погіршення вплинуло на можливість утримання дитини в існуючому розмірі аліментів.

Крім того, суд погоджується з запереченнями представника відповідача про недопустимість доказів сторони позивача, щодо проживання дитини з батьком, оскільки даний доказ спростовується відповіддю на адвокатський запит адвоката Чернілевської Р.В., та визнає його недопустимим.

Суд, дослідивши викладену позицію позивача в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1ст. 192 СК України.

Суд вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу визначений судовим наказом Липовецького районного суду Вінницької області від 11.01.2024 в справі №136/57/24 сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, незавищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, на користь якої вони стягуються, а також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавлять позивача, належного матеріального забезпечення.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану.

Позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст.76-81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКІП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено: 12.01.2026

Суддя: