"23" січня 2026 р. Справа № 363/6041/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Поліщук Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

13 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтований тим, що 19 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне подружнє життя між сторонами не склалось, більше трьох років сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Процесуальні дії та рішення у справі.

06 листопада 2025 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

21 січня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

Позиція учасників процесу.

Позивач у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд без участі представника позивача та позивача.

Відповідач у судові засідання 02 грудня 2025 року, 21 січня 2026 року не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення із зазначенням причини «адресат відсутній», реєстрами вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області та трекінгами «Укрпошта», оголошенням на офіційний веб-сайт суду, про причини неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не направляв.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Свідоцтвом про народження, актовий запис №506, підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про шлюб від 19 квітня 2016 року шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління міністерства юстиції у Київській області, актовий запис №71. Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_4 .

Застосовані норми права.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2).

Одним із основних прав дитини є право на утримання.

За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2).

В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (абз. 1). У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мотиви і висновки суду.

Відповідно до статей 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, а також статті 3 Конвенції про права дитини, пріоритетом під час вирішення спорів щодо аліментів є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Позивач обґрунтовано просить встановити розмір аліментів у частці частини від доходу відповідача. Такий розмір є загальновизнаним стандартом для утримання однієї дитини у разі відсутності інших виняткових обставин.

Суд, керуючись найкращими інтересами дитини, положеннями ст. ст. 180183, 192 СК України, а також ст. 3 Конвенції про права дитини, не вбачає підстав для задоволення вимоги відповідача щодо зменшення аліментів. Розмір у 1/4 частини від доходу відповідача є обґрунтованим та таким, що відповідає принципам справедливості та захисту прав дитини.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення аліментів, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Щодо негайного виконання рішення суду.

На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 13 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя С.В. Олійник