Справа № 158/3037/25 Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г.
Провадження № 22-ц/802/165/26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

секретар Русинчук М.М.

з участю: заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Хомича Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради, як органу опіки і піклування, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про призначення опікуна за апеляційними скаргами заінтересованої особи ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2025 року в складі судді Мазура Д. Г.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду із поданням про призначення опікуна, в якій просить призначити ОСОБА_2 опікуном над своєю бабою ОСОБА_1 , покликаючись на такі обставини.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 08 травня 2025 року у справі №158/1955/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною. ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_1 , звернувся до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ківерцівської міської ради із заявою про призначення його опікуном над своєю бабою ОСОБА_1 і 24.07.2025 Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради затвердив висновок про доцільність призначення його опікуном над ОСОБА_1 .. Інших бажаючих бути опікуном ОСОБА_1 немає. Він, як внук, бажає доглядати за своєю бабою і бути її опікуном, має на це можливість і бажання, просив задовольнити його заяву.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні подання.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, задовольнити подання. Покликається на те, що його дідусь чоловік недієздатної ОСОБА_1 помер. Його мати - дочка недієздатної , є пенсіонеркою за віком, хворіє, останнім часом у неї виникли і загострились хвороби хребта та суглобів. Він є працює в державній установі, це дозволяє йому забезпечити сім`ю, а його мати допомагає в догляді за недієздатною. Судом не встановлено будь-яких обставин, які не дозволяють йому бути опікуном.

Орган опіки та піклування в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу, задовольнити подання. Покликається на те, що ОСОБА_2 - єдиний родич, який упродовж останніх п`яти років забезпечує належний догляд за недієздатною.

Вказують, що «мати підопічної ОСОБА_3 » не висловила бажання бути опікуном, у той час як опікун може бути призначений лише за його бажанням. Суд ототожнив фізичний догляд з юридичними обов`язками опікуна. Мати підопічної може здійснювати фізичний догляд, але не може вирішувати юридичних питань, які виникають з державними, фінансовими та медичними установами.

Відзиви на подані апеляційні скарги не подавались.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Хомича Д.В., дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 08 травня 2025 року №158/1955/24 визнано недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 звернувся до міського голови Ківерцівської міської ради із заявою про призначення його опікуном над ОСОБА_1

24 липня 2025 Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради затвердив висновок про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 є особою з повною цивільною дієздатністю, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має, протипоказання для виконання обов`язків опікуна відсутні. Наведене підтверджується Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», згідно з Висновком про стан здоров`я, здоровий, може надавати соціальні послуги (а.с. 16).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №50/1233 від 28.02.2025 солдат запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придатний до військової служби.

В акті обстеження умов життя особи, що потребує опіки, зазначено, що ОСОБА_1 , проживає в приватному будинку разом з онуком ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_4 ..

Відповідно до рішення №136 від 24 липня 2025 Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради «Про затвердження висновку про доцільність призначення опікуна» вирішено затвердити висновок про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_1 , 1942 року народження, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Органу опіки і піклування Ківерцівської міської ради звернутись з поданням до Ківерцівського районного суду, щодо призначення громадянина ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_5 пояснив, що недієздатна ОСОБА_1 має крім ОСОБА_6 , ще двох дітей сина та дочку, яка виїхала за кордон у період війни.

Відмовляючи в задоволенні подання про призначення опікуном ОСОБА_2 суд вважав невмотивованим подання, ураховуючи, що разом із недієздатною проживає її донька ОСОБА_4 , яка згідно із законом зобов`язана доглядати за своєю матір`ю, також не наведено мотивів, яким чином заявник, працюючи в державній установі, забезпечить постійний догляд підопічній.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на законі.

Зокрема, із змісту подання вбачається, що його текст є занадто лаконічним, зводиться до твердження про те, що ОСОБА_1 є інвалідом І Б групи довічно та що ОСОБА_2 є онуком та може забезпечити відповідний догляд.

У поданні відсутня мотивація та посилання на обставини та докази, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов таких висновків.

Також невмотивованим є висновок про доцільність призначення опікуном, оскільки в ньому не вказано про наявність у недієздатної ОСОБА_1 інших дітей, не з`ясовано їхнього бажання бути опікунами своєї матері, як і не вказано того, що донька ОСОБА_6 яка проживає разом з ОСОБА_1 за однією адресою, відмовилася бути опікуном своєї недієздатної матері.

Фактично вказане подання ґрунтується на виявленій ініціативі заявника про призначення його опікуном.

Крім того, у поданні органом опіки та піклування не було з`ясовано питання можливості призначення опікуном ОСОБА_2 , який є військовозобов`язаним, а в умовах воєнного стану орган опіки має належно з`ясувати питання доцільності призначення саме його опікуном, ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин.

У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

Відповідно приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду (ВС), є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують ці норми.

Апеляційна скарга Органу опіки і піклування суперечить змісту подання: зокрема, у поданні вказано, що саме ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років забезпечує належний догляд недієздатної та інших родичів, які могли б опікуватися ОСОБА_1 , не має. Водночас в апеляційній скарзі Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради вказує, що « …мати підопічної здійснює фізичний догляд», але не може вирішувати юридичних питань. Також заявник не вказує, які саме юридичні питання потребують вирішення в інтересах ОСОБА_1 та не вказав назви державних органів, до яких є потреба звернутися в інтересах недієздатної ОСОБА_1 .

Належить звернути увагу на те, що зміст апеляційної скарги вказує на недобросовісність підготовки її тексту Виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає із своєю донькою ОСОБА_6 , і саме вона здійснює щоденний догляд за недієздатною. Очевидно що орган опіки і піклування і мав на увазі про здійснення догляду донькою ОСОБА_6 , з невідомих причин називаючи її матір`ю підопічної та вказуючи прізвище « ОСОБА_7 ».

Зміст апеляційної скарги Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради зводиться до узагальнюючих тверджень без посилання на докази , також суперечить змісту подання, яке є невмотивованим, не узгоджується із встановленими обставинам справи, тому апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги з наведених мотивів.

Перевіряючи законність оскарженої ухвали суду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в межах зазначених ним доводів, колегія суддів дійшла висновку про її безпідставність, оскільки та обставина, що заявник є особою, яка може бути опікуном згідно з приписами ст. 23 Закону України «Про опіку і піклування», за відсутності належно обґрунтованого подання органу опіки і піклування та відсутність спростування заявником мотивів суду про те, яким чином він буде виконувати функцію опікуна щодо постійного догляду недієздатної ОСОБА_1 , працюючи в державній установі, вказує на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України подані апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги заінтересованої особи ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: