Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2026 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Заруби Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтов О.С., Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтов О.С., Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

В обгрунтування позову вказувала, що 02.09.2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова О.С., щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла04.03.2024 . Однак, нотаріусом позивачу було повідомлено про наявність складеного спадкодавцем заповіту на користь відповідача ОСОБА_2 . На думку позивачки її мати за життя ніколи не говорила їй про свій намір скласти заповіт. Позивачка стверджує, що виконаний у заповіті підпис спадкодавця не належить її померлійматері ОСОБА_3 та виконаний іншою особою. З цих підстав позивачка просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 складений на користь відповідача ОСОБА_2 та посвідчений нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної конторита стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

15.10.2024 року від представника відповідача адвоката Сененко К.В. надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова О.С. із заявою про прийняття спадщини, нотаріус повідомив про наявний заповіт. За життя ОСОБА_3 повідомляла відповідача про те, що заповість їй своє майно. За життя, відносини у ОСОБА_3 з ОСОБА_1 були не дуже добрі. Остання не цікавилася життям матері, не провідувала її, по господарству не допомагала. Після смерті матері, ОСОБА_1 зірвала з будинку матері замок та винесла речі домашнього вжитку, про що повідомлено в правоохоронні органи. В задоволенні позову просила відмовити.

Представник позивача адвокат Дон В.О. подав до суду клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутність.

Представник відповідача адвокат Сененеко К.В.подала до суду клопотання про розгляд справи у її та відповідача відсутність.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.04.2024 року.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт на ім`я відповідача ОСОБА_2 , який було посвідчено 14.09.2018 року державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. та зареєстровано у реєстрі за № 1-3283. За змістом вказаного заповіту спадкодавець ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/124-25/11902-ПЧ від 09.10.2025 року підписи від імені ОСОБА_4 в двох примірниках заповіту 14.09.2018 року виконані, ймовірно, самою ОСОБА_4 .

Рукописні написи «Заповіт записаний з моїх слів, прочитаний вголос та власноручно підписаний мною ОСОБА_4 » в наданих двох примірниках заповіту та рукописний напис «Ознайомлена» в наказі Черкаської центральної районної лікарні №180 від 16.10.2014 (документ наданий у якості зразка підпису ОСОБА_4 ) виконані однією особою.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1ст. 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 3, 4 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Пунктом 2 ч. 2ст. 16 ЦК Українивизначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.1234, ч.1 ст.1233 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,2ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстаті 203 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3ст. 203 ЦК Українивстановлено, що: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.ч. 1,2ст.1257 ЦК Українизаповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, доводи сторони позивача спростовані змістом висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/124-25/11902-ПЧ від 09.10.2025 року, а тому суд знаходить позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,89,110,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 202,203,215, 225,1234,1233,1257 ЦК України, суд-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтов О.С., Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття по станови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Суддя: Є. П. Тептюк