Справа № 148/1586/25
Провадження №2-п/148/1/26
УХВАЛА

06 січня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.11.2025, ухваленого в цивільній справі №148/1586/25, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

В грудні 2025 ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаною вище заявою, в якій просить переглянути та скасувати заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.11.2025 у справі №499/680/25 за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що відповідачка не отримувала в порядку, визначеному главою 7 ЦПК України «Судові виклики і повідомлення», будь-яких викликів у судові засідання. Наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення не містять її підписів, як і відміток про підстави невручення їй даних повідомлень. Офіційної електронної адреси відповідач на час розгляду справи не мала і не зобов`язана була мати згідно чинного ЦПК України, а тому повістки в цей спосіб отримувати також не могла.

Зазначає, що про справу вона дізналася тільки 19.11.2025, коли завантажила застосунок Дія, пройшла авторизацію та виявила там відомості про існування цього судового провадження. До цього часу вона про справу нічого не знала, адже не отримала жодного документа по суті справи або судових рішень (ухвал).

Сукупність всіх описаних вище обставин призвела до неможливості реалізації відповідачем процесуальних прав на подання обґрунтованого заперечення проти позову з поважних причин.

Також відповідачка зазначає, що позивач не надав належних доказів переходу права вимоги до нього за кредитними договорами, зокрема: - реєстри прав вимоги (витяги з них) не містять достатніх даних, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, зокрема інформації про залишок заборгованості, підстави її нарахування, дату, станом на яку розраховано розмір заборгованості та відомостей про передачу кредитної справи; - витяг із реєстру (сторінка з даними про відповідача) не має підписів та печаток, що робить його неналежним доказом згідно зі ст. 76 ЦПК України, оскільки неможливо встановити, чи дійсно дана сторінка є частиною реєстру; - позивач не надав доказів сплати за договорами факторингу, що є обов`язковим для підтвердження реального переходу прав.

Також вважає, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання відповідача за кредитним договором від 17.08.2023 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення договору відступлення права вимоги № 28/1118-01.

Таким чином, на думку відповідачки, у ТОВ «Таліон Плюс», як Фактора, не виникло право вимоги до неї як боржника, яке він міг би передати на підставі договору факторингу позивачу. Отже, і наступні відступлення вимог не мають юридичного значення, оскільки фактично заміна кредитора у зобов`язанні не відбулася.

Також відповідачка наголошує, що вона не укладала договір позики, який долучив представник позивача в якості копій до позовної заяви, в редакції, що наведена представником позивача, відповідно не погоджувала процентну ставку та інші "кабальні" умови кредитування.

Якби вона дійсно укладала такий договір, то в обов`язковому порядку мала би здійснити набір у електронній формі комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитися у вказаній електронній формі та зберегтися на серверах кредитора для подальшого долучення до кредитного договору, і за таких обставин позивач міг би надати такі докази.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження нею пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину тощо.

А якщо допустити, що вона дійсно підписала цю кредитну угоду, тоді варто врахувати строк кредитування, який вказаний в наданих позивачем документах.

Відповідно до договору від 17.08.2023 № з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», кредит надається в сумі 21000,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 2,10 % на день. Відповідно до довідки щодо дій позичальника в інформаційно- телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», сформованої 26.12.2024, сума кредиту позичальника ОСОБА_1 становить 21000,00 грн., строк кредитування - 30, процентна ставка 2,10 % в день. Згідно із заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 17.08.2023 строк кредитування складає 30 календарних днів. При цьому жодних посилань на докази того, що відповідачем як позичальником вчинено певні дії, які б об`єктивно свідчили б про волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту (підписана додаткова угода, звернення про пролонгацію тощо), разом з позовом не надано. Відтак, вважає, що право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору - 15.09.2023, який споживач розуміє як дата завершення строку кредитування. Тому починаючи з цієї дати, на її думку, нарахування процентів кредитором вже не відповідало вимогам закону та договору.

Враховуючи викладене, вважає, що заочним рішенням помилково стягнуто з неї проценти в сумі 70763,14 грн., нараховані поза межами погодженого наданим договором строку кредитування, що є підставою для перегляду заочного рішення.

Також вважає, що матеріали справи не містять жодного належеного доказу перерахування їй суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), тому не є доведеним факт укладення кредитного договору між нею та первісним кредитором.

Крім того, вартість послуг адвоката (правнича допомога) у розмірі 7000,00 грн., на її думку, не співмірна із необхідним часом, які міг витрати адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах, та є явно завищеною. Вважає, що правові підстави для стягнення з неї 7000,00 грн. витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача були відсутні.

З огляду на викладене відповідачка ОСОБА_1 вважає, що є підстави для скасування заочного рішення.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Від представника позивача, Полякова О.В. до суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких він просить у задоволенні заяви відмовити та рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.11.2025 по справі №148/1586/25 залишити без зміни.

У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Вивчивши доводи заяви про перегляд заочного рішення, матеріали цивільної справи №148/1586/25, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.11.2025 Тульчинським районним судом Вінницької області розглянуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 144-149).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту цієї норми слідує, що скасування заочного рішення судом, який ухвалив рішення, можливе лише у випадку встановлення одночасно сукупності таких обставин: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не надав відзив на позов, 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути встановлена судом в їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Крім того, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача і якщо б вони були відомі суду при розгляді справи, то в справі було б ухвалене інше рішення.

Судом встановлено, що ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.07.2025 позовну заяву ТОВ "ФК "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено відкрите судове засідання для розгляду справи по суті 24.07.2025 (а.с. 108-109).

Копія вказаної ухвали та повістка 04.07.2025 надсилалися відповідачці за адресою її зареєстрованого місця проживання, вказаною в позовній заяві: АДРЕСА_1 , однак отримана нею не була, а на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 110,125).

24.07.2025 відповідачці за вказаною вище адресою надсилася повістка про її виклик в судове засідання на 22.09.2025, та отримана нею не була, а на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 118, 127). .

При цьому, в матеріалах даної справи наявна заява, яка 04.09.2025 надійшла від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд». У даній заяві відповідачка просила надати їй для ознайомлення матеріали даної справи, направивши копію ухвали про відкриття провадження на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити її можливість подати заперечення (відзив) на позов. У даній заяві відповідачкою зазначено адресу її проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 128).

Ухвала про відкриття провадження від 04.07.2025 в електронному вигляді 05.09.2025 була надіслані відповідачці на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 129).

Судове засідання у даній справі було відкладено, 23.09.2025 повістка в електронному вигляді про виклик відповідачки в судове засідання 20.10.2025 була надіслана відповідачці в її електронний кабінет в ЄСІТС та отримана відповідачкою 23.09.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 132 зв.бік).

Судове засідання у даній справі призначалося 14.11.2025, судова повістка про виклик відповідачки в судове засідання на вказану дату направлялася відповідачці ОСОБА_1 за вказаною вище адресою, однак отримана нею не була, а на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 141).

Крім того, 21.10.2025 повістка в електронному вигляді про виклик відповідачки в судове засідання 14.11.2025 була надіслана відповідачці в її електронний кабінет в ЄСІТС та отримана відповідачкою 21.10.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 138 зв.бік).

У зв`язку з чим 14.11.2025 Тульчинським районним судом Вінницької області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором розглянуто та ухвалено заочне рішення.

Копія вступної та резолютивної частини заочного судового рішення в електронному вигляді була надіслана відповідачці в її електронний кабінет в ЄСІТС та отримана нею 18.11.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 143 а).

Копія повного тексту заочного судового рішення в електронному вигляді була надіслана відповідачці в її електронний кабінет в ЄСІТС та отримана відповідачкою 21.11.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 154).

Як слідує із заяви про ознайомлення з матеріалами справи та заяви про перегляд заочного рішення, відповідачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 128, 156, 172). Тобто, за тією ж адресою, на яку їй надсилалась поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження, судові повістки). Про зміну місця проживання чи перебування вона суд не повідомляла.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що відповідачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судових засідань, які неодноразово відкладалися, однак до суду на розгляд справи не з`явилася, про причини своєї неявки жодного разу суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала.

Крім того, ОСОБА_1 05.09.2025 звернулася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а отже була обізнана про наявність у провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області справи, у якій вона є відповідачкою.

Вказана заява подана відповідачкою через систему «Електронний суд», що свідчить про наявність в неї електронного кабінету в ЄСІТС, в якому вона отримувала судові повістки.

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження по справі в електронному вигляді була надіслана відповідачці на її електронну адресу, вказану в її заяві.

Отже, твердження відповідачки в заяві про перегляд заочного рішення про те, що про справу вона дізналася тільки 19.11.2025, коли завантажила застосунок Дія, пройшла авторизацію та виявила там відомості про існування цього судового провадження, а до цього часу вона про справу нічого не знала, адже не отримала жодного документа по суті справи або судових рішень (ухвал), дійсності не відповідають.

Тому, суд доходить висновку, що відповідачка ОСОБА_1 умисно не з`являлася у судові засідання, не повідомляла про причини неявки, не цікавилася ходом розгляду справи.

Також в заяві про перегляд заочного рішення відповідачкою не вказано обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи, не зазначено та не надано жодних доказів, якими відповідачка обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.

Доводи заяви фактично зводяться лише до переоцінки та заперечення доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, зокрема доказів факту укладення кредитного договору, документів, що підтверджують отримання кредиту, розрахунків заборгованості, документів переходу права вимоги до відповідачки. Дані докази вже були досліджені судом та їм надано правову оцінку у рішенні суду. При цьому своїх розрахунків чи інших доказів на спростування розміру заборгованості відповідачкою не надано.

Отже, судом не встановлено сукупності двох обов`язкових підстав, які відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, є єдиною правовою підставою для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення суду, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 280-288ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.11.2025, ухваленого в цивільній справі №148/1586/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала оскаженню не підлягає.

Повна ухвала складена 22.01.2026.

Суддя Л.А.Штифурко