Справа № 573/2248/25
Номер провадження 2/573/21/26
09 січня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «есі БІЛОПІЛЛЯ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості
Стислий виклад позиції позивача.
Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «есі Білопілля» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 35 360,45 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги та сплачений судовий збір.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 18.11.2025 зазначену вище заяву залишено без руху (а. с. 24).
Ухвалою від 01 грудня 2025 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 33).
Представник позивача ТОВ «есі Білопілля» Низовий В.В. у судове засідання не з`явився, долучив заяву про розгляд справи без участі представника та підтримання позовних вимог (а. с. 39).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, останній повідомлявся про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання (а. с. 38).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «есі Білопілля» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та з постачання теплової енергії.
Згідно з розпорядженнями голови Сумської ОДА №№ 744-ОД, 745-ОД, 746-ОД від 30.11.2021 ТОВ «есі Білопілля» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами на необмежений строк.
Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради №359 від 16.12.2021 виробником та виконавцем комунальних послуг на території Білопільської міської територіальної громади з постачання теплової енергії визначено з 01.01.2022 ТОВ «есі Білопілля», який надає послуги з постачання теплової енергії, здійснює абонентське обслуговування абонентського рахунку та послугу з обслуговування, ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання, у тому числі у будинку АДРЕСА_2 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 ,1992 р.н. (а. с. 36).

Приміщенню, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 присвоєно особистий рахунок № НОМЕР_1 .

Оскільки квартира АДРЕСА_4 не є приміщенням з індивідуальним опаленням та є нерухомим об`єктом приватної власності на вказане приміщення розподіляється частина послуги, поставленої до усього будинку теплопостачальною організацією.

ОСОБА_2 , як споживач послуг ТОВ «есі Білопілля» зобов`язаний вносити плату за надані комунальні послуги. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг.

Заборгованість ОСОБА_2 , як власника приміщення і споживача послуг, які надано за адресою: АДРЕСА_5 складає 35360 грн. 45 коп., з них - 29115 грн. 75 коп. за постачання теплової енергії, 1605 грн 28 коп.- за абонентське обслуговування, 4639 грн. 42 коп. - за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання за період з 01 січня 2022 року по 31липня 2025 року, що підтверджується довідками про нарахування платежів за постачання теплової енергії, за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

В ухвалі ВССУ від 20 листопада 2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (стаття 156 ЖК України).

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Вартістю послуг з постачання гарячої води (гарячого водопостачання) та послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) є встановлені відповідно до законодавства тарифи.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Висновки суду.

Відповідно до ст. 68 Житлового Кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути правовою підставою для звільнення споживача від оплати за спожиті послуги (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024року у справі №462/1232/23).

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами.

Факт отримання послуги підтверджується розпорядженнями Білопільської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 року, 2022-2023 року, 2023-2024 року, 2024-2025 року та розташуванням приміщення у житловому будинку.

Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що ТОВ «есі Білопілля» виконало свої зобов`язання щодо надання послуги обслуговування абонентського рахунку та обслуговування, ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке на праві власності належить ОСОБА_2 ОСОБА_3 , присвоєно номер особистого рахунку НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_2 . Натомість, відповідач свої зобов`язання щодо внесення оплати за надані комунальні послуги порушив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не погашена на даний час.

Як зазначалось, рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради №359 від 16.12.2021 виробником та виконавцем комунальних послуг на території Білопільської міської територіальної громади з постачання теплової енергії визначено з 01.01.2022 ТОВ «есі Білопілля», який надає послуги з постачання теплової енергії, здійснює абонентське обслуговування абонентського рахунку та послугу з обслуговування, ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання, у тому числі у будинку АДРЕСА_2 .

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Крім цьому, упродовж опалювального періоду 2022-2025 скарг щодо якості чи відсутності послуг постачання теплової енергії від ОСОБА_2 , як власника житлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_5 до підприємства не надходило. Претензій від споживача про перерахунок плати за надані послуги не надходило. Відповідач наданий позивачем розрахунку заборгованості не спростовував та не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджували б погашення суми боргу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. станом на 01.01.2025) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Крім того, Постановою Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №540/5134/21передбачено, що у разі подання позовної заяви в електронній формі до встановленої законом ставки судового збору має бути застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8 визначений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки ТОВ «есі Білопілля» звернувся до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі з цивільним позовом, то при оплаті судового збору Позивачем застосовано коефіцієнт 0,8, що становить 2422,40 грн. (а. с. 7).

На підставі викладеного, керуючись ст. 68 ЖК України, ст. ст. 141, 247, 265, 273, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «есі БІЛОПІЛЛЯ» (, місце знаходження: вул. Соборна, 54, м. Білопілля Сумського району Сумської області) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ), про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «есі БІЛОПІЛЛЯ» заборгованість у сумі 35 360 (тридцять п`ять тисяч триста шістдесят гривень) 45 копійок за період з 01 січня 2022 по 31 липня 2025 та судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя