Провадження № 2-о/175/245/25
УХВАЛА

Іменем України

"12" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про визнання фізичної особи померлою.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року заяву залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків поданої заяви.

Зокрема в ухвалі зазначено, що відповідно до ст.315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України.

При залишенні заяви без руху, суддя керується положеннями ст.ст.175,177 ЦПК України, тобто застосовує аналогію закону, так як главами 1 та 2 розділу IVЦПК України прямо не врегульовано дії судді при подачі до суду заяви, яка не відповідає вимогам ЦПК.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Частиною 1 статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тобто заявниці необхідно надати докази на підтвердження обставин, що загрожували смертю ОСОБА_2 , або обставини, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до статті 307ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

В заяві не зазначені особи, зокрема інші родичі, сусіди та дані про них, які могли бути у ОСОБА_2 , також не зазначено майно останнього, над яким суд, при розгляді справи зобов`язаний встановити опіку, якщо вона ще не встановлена.

Згідно статті 308ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

При цьому, в заяві відсутні дані щодо свідків, яких необхідно допитати в судовому засіданні для підтвердження обставин, зазначених в заяві.

Суд зазначає, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (ч. 2 ст. 47 ЦК України).

Отже, заінтересованими особами у даній справі мають бути усі можливі спадкоємці особи, тож заявнику потрібно зазначити всіх можливих спадкоємців ОСОБА_2 .

Стосовно факту, який заявниця просить встановити необхідно зазначити, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть, а саме:

1. Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

2. Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

3. Встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України).

4. Визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Кожна із зазначених процедур встановлення факту смерті матиме своє обґрунтування, оскільки вони відрізняються нормативним підґрунтям, складом учасників та доказами, які подаються разом із заявою.

У заяві про встановлення факту смерті, поданій ОСОБА_1 , не конкретизовано, на підставі якої саме правової норми вона просить встановити такий факт.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 є її сином, проте вказує, що свідоцтво про народження було втрачено.

З огляду на викладене суд зазначає, що відповідно до п. 4 розділу 4 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред`явленні документів, що посвідчують їх особу.

Свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану повторно видається за наявності паспорта (паспортного документа) заявника.

Свідоцтва про народження дітей повторно видаються їх батькам і усиновителям незалежно від віку дитини.

Згідно з абз. 10 п. 9 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також видача витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану при підтвердженні права особи на отримання даних документів та, в окремих випадках, родинних відносин між заявником та особою, щодо якої складено актовий запис цивільного стану.

Тому заявниця не позбавлена можливості звернутися до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про повторну видачу свідоцтва про народження дитини.

02 грудня 2025 року повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення члену сім`ї заявника, яке направлялось на адресу заявника, проте станом на 12.01.2026 року недоліки не усунуто.

Оскільки недоліки зазначені в ухвалі суду у визначений судом строк заявником не усунуті, тому дана заява, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України вважається неподаною та повертається заявнику.

Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що згідно з положеннями ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.185,260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання фізичної особи померлою - вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Білоусова