Справа № 680/302/25
№2/680/13/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

представниці ОСОБА_1 - адвоката Петрунькової Т.Ф.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Солов`я О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий її представницею - адвокатом Петруньковою Тетяною Федорівною, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Наталя Василівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,

установив:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати його державну реєстрацію.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, а саме на земельну частку (пай), яку ОСОБА_3 не переоформив після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Постановою нотаріуса Паляниці В.В. відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину, у зв`язку з тим, що неможливо було довести факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , проте рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року у справі № 680/206/24 встановлено необхідний юридичний факту родинних відносин.

В ході розгляду вказаної судової справи стало відомо, що ОСОБА_2 оформила спадкові права після смерті ОСОБА_5 та 17 червня 2024 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Підставою для видачі вказаного свідоцтва стало рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року, яке було скасоване постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року.

Отже, родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не встановлено, оскільки рішення суду, яке встановлювало факт родинних відносин скасоване.

Окрім того, довідка Новоушицької селищної ради №242 від 12 червня 2024 року про те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 не відповідає дійсності, оскільки на момент смерті ОСОБА_5 разом з нею, в її домоволодінні, проживав батько позивачки - ОСОБА_4 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері. Більше того, ОСОБА_2 пропустила строки прийняття спадщини після смерті матері.

Оскільки ОСОБА_1 має намір оформити спадкові права після смерті бабусі за правом представлення, а ОСОБА_2 безпідставно набула право власності на частину земельної ділянки належну ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності за законом, ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

22 травня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Соловей О.В. подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 у якому просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а саме те, що вони є відповідно дочкою та мамою.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Родина» с. Вахнівці, площею 2,65 умовних кадастрових гектарів. ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) перебував у неї. Окрім того, факт прийняття спадщини підтверджується довідкою № 242 від 12 червня 2024 року.

Рішенням Новоушицького районного суду від 08 травня 2024 року по справі №680/206/24 вже встановлювався даний факт, проте воно було скасоване постановою апеляційної інстанції, заяву залишено без розгляду та рекомендовано звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Вважає, що первісний та зустрічний позови виникли з одних і тих же правовідносин, є взаємопов`язаними між собою, спільний розгляд є доцільним, оскільки задоволення зустрічного позову виключає первісний позов.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі за первісним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачці строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року прийнято до розгляду зустрічний позов про встановлення факту родинний відносин; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Наталію Василівну.

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом - ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21 травня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Соловей О.В. надіслав до суду відзив на первісний позов у якому зазначив, що він не підлягає до задоволення. Права та законні інтереси ОСОБА_1 видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної частки (паю) від 17 червня 2024 року не порушуються. ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця, у належний спосіб прийняла спадщину та отримала свідоцтво. За таких обставин у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

03 липня 2025 року приватний нотаріус Шевченко Н.В. надіслала до суду пояснення у яких первісний позов заперечила, а зустрічний позов вважає таким, що підлягає задоволенню. Зазначила, що під час видачі оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину були вчинені дії відповідно до чинного законодавства. Просила справу розглядати за її відсутності.

15 вересня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи ОСОБА_3 датовані 09 вересня 2025 року, в яких він підтвердив, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5 та те, що його брат ОСОБА_4 був зареєстрований із матір`ю, проте проживав за іншою адресою. Його мати ОСОБА_5 значний час проживала у домоволодінні ОСОБА_2 , зберігала у неї свої особисті документи. Похованням матері займалась ОСОБА_2 після похорону він та сестра проводили ремонт будинку, здійснювали обробіток присадибної земельної ділянки. За таких обставин, ОСОБА_2 прийняла спадщину, вважав, що зустрічний позов підлягає задоволенню.

Представниця ОСОБА_1 - адвокат Петрунькова Т.Ф. в судовому засіданні первісний позов підтримала та заперечила проти зустрічного позову.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Соловей О.В. заперечив проти первісного позову та підтримав зустрічний позов.

Третя особа - ОСОБА_3 в судові засідання, які були призначені до 12 вересня 2025 року не з`являвся будучи належним чином повідомленим про такі.

Третя особа - приватний нотаріус Шевченко Н.В. направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши представників сторін, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_4 (а.с.5, 5 на звороті).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 8 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.6, 20).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена 25 травня 2023 року, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.7).

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з неможливістю доведення факту родинних відносин між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується постановою нотаріуса від 05 квітня 2024 року (а.с.8).

Відповідно до довідки №133 від 27 лютого 2024 року, виданої старостою Новоушицької селищної ради Л. Худняк, ОСОБА_4 прийняв спадщину та фактично вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5 (а.с.9).

Відповідно до довідок від 28 березня 2024 року №179, 180, ОСОБА_5 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті був зареєстрований ОСОБА_4 - син (а.с.10, 11).

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/206/24 від 08 травня 2024 року, встановлено юридичний факт - факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як рідних доньки та матері (а.с.21 на звороті - 22 на звороті).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/206/24 від 08 травня 2024 року, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду у зв`язку із тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір про право щодо спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 . Роз`яснено право ОСОБА_2 на подачу позову на загальних підставах (а.с.12-14).

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/680/24 від 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задоволено. Встановлено факт родинних відносин між фізичними особами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як рідних баби та онуки. У позові до відповідача ОСОБА_3 відмовлено (а.с.15-17).

Вказаним рішенням встановлено, що згідно із копією спадкової справи № 63/2024, заведеної після смерті ОСОБА_5 підтверджується, що 17 червня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Н.В., ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом серії ХМ № 065618, виданим Новоушицькою районною державною адміністрацією Хмельницької області 15 липня 1996 року у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родина» с. Вахнівці, розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Також у свідоцтві вказано, що іншим спадкоємцем ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4 , проте свідоцтво на право на іншу частку зазначеного майна ще не видано. Також у спадковій справі міститься заява ОСОБА_3 , згідно з якою він повідомив, що на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 він не претендує, спадщину не прийняв (а.с.18, 27, 26-29).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (а.с.19).

Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1996-2000 роки по с. Вахнівці, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , головою двору записана ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Членом домогосподарства записаний ОСОБА_4 - син (а.с.19 на звороті).

ОСОБА_2 прийняла спадщину та фактично вступила в управління та володіння майном після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).

12 червня 2024 року ОСОБА_3 склав заяву, згідно із якою повідомив, що спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняв, із спадкодавцем не проживав (а.с.23).

ОСОБА_2 26 жовтня 2023 року уповноважила на представлення її інтересів ОСОБА_8 (а.с.23 на звороті).

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №065618 ОСОБА_7 , виправлено на ОСОБА_9 , належала земельна частка (пай) розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів в КСП «Родина» с.Вахнівці (а.с.25).

20 червня 2004 року на ім`я ОСОБА_5 було виготовлено державний акт на право власності на землю серії ХМ №100735, загальною площею 1,82 га (а.с.72, 80, 81, 158-160).

Представник відповідачки за зустрічним позовом долучив до матеріалів справи копію технічного паспорта на газифіковану квартиру на ім`я ОСОБА_5 (а.с.53-57).

В свідоцтві про народження ОСОБА_2 матір`ю зазначена ОСОБА_7 (а.с.97).

Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується факт зміни прізвища ОСОБА_2 з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » (а.с.96).

Згідно із позовною заявою по справі №680/680/24 представниця ОСОБА_1 , діючи в її інтересах, стверджувала про те, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5 (а.с.187, 188).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.205).

ОСОБА_4 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживав в АДРЕСА_2 , з 1986 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.231).

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання про те, що вона працює в органах місцевого самоврядування біля двадцяти чотирьох років. На даний час вона працює старостою с. Вахнівці. На звернення ОСОБА_2 , вона видала довідку про вступ в управління майном її матері. Окрім того, вона видавала довідку ОСОБА_1 про прийняття спадщину її батьком ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 . Чи зловживала ОСОБА_5 спиртними напоями їй невідомо. На даний час у будинку ОСОБА_5 ніхто не проживає, але він не закинутий, біля будинку є земельна ділянка.

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що вона є дочкою ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_5 , вони організовували її похорон. Перед смертю ОСОБА_5 передала їй з матір`ю сертифікат на землю. ОСОБА_5 завжди до них приходила, оскільки йшла з дому, бо ОСОБА_3 вчиняв відносно неї насильство. ОСОБА_3 був лише приписаний разом із ОСОБА_5 , а фактично проживав в іншому домоволодінні. Після смерті ОСОБА_5 , вона, її чоловік та ОСОБА_2 обробляли земельну ділянку, доглядали за будинком померлої.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання про те, що похорон ОСОБА_5 проводили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 був зареєстрований у домоволодінні матері, проте фактично проживав в іншому домоволодінні. Після смерті ОСОБА_5 будинок підтримувала ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно із п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, що була чинною до 03 березня 2004 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається із пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року (з внесеними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Так, після смерті ОСОБА_5 до складу спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай).

Перешкодою для належного оформлення спадкоємцями спадкових прав стало те, що у свідоцтвах про народження її дітей вона записана, як « ОСОБА_7 ». Вказане стало приводом для звернення спадкодавців до суду із вимогами про встановлення фактів родинних відносин.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, обставин встановлених у попередніх рішеннях суду, показань свідків, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про становлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а саме те, що вони є відповідно дочкою та мамою.

Поряд із вказаним, під час судового розгляду, дослідженими доказами, спростовано обставини на які посилається ОСОБА_1 у первісному позові. Так, прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування, показаннями свідків, фактом перебуванням у ОСОБА_2 сертифікату про право на земельну частку (пай), технічного паспорту на газифікацію, здійсненням ремонту житлового будинку спадкодавця та обробітком земельної присадибної ділянки. Отже, підстави стверджувати, що ОСОБА_2 пропустила строк на прийняття спадщини відсутні.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину лише на 1/2 частини земельної ділянки, яка відноситься до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 . Інша 1/2 частина відноситься до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 .

Так як, на спадкову земельну ділянку претендують два спадкодавці, іншого поділу як по 1/2 частині не може бути.

Отже, відсутні підстави стверджувати, що існуюче свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_2 від 17 червня 2024 року, порушує спадкові права ОСОБА_1 , оскільки вона може безперешкодно реалізувати свої спадкові права на ту частину земельної ділянки, на яку міг претендувати її батько ОСОБА_4 .

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав ОСОБА_1 , тому її позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову.

При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 968,96 грн.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин, поданими до суду доказами в повній мірі підтверджується факт надання адвокатом правничої допомоги, при цьому суд зважає на категорію, складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, кількість судових засідань та їх тривалість, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, приходить до висновку, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн є обґрунтованими, та такі слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 , який поданий її представницею - адвокатом Петруньковою Тетяною Федорівною, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Наталя Василівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинний відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а саме те, що вони є відповідно дочкою та мамою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 968 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 96 копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21 січня 2026 року

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3

Третя особа за первісним позовом: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Третя особа за первісним позовом: приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Наталя Василівна, місцезнаходження: м. Дунаївці, вул. Шевченка, 156, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Суддя О. І. Яцина