02.01.26 Справа № 469/1507/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2025 року селище Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Надич В.В.,
учасники справи та їх представники:
позивачка ОСОБА_1 - не з`явилась,
представник позивачки - адвокат Головченко О.А.,
представник відповідача
Коблівської сільської ради
Миколаївської області - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Березанка справу за позовом ОСОБА_1 до Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування,-
Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що ОСОБА_2 був засновником вказаного фермерського господарства, для ведення якого йому було надано земельну ділянку загальною площею 34,5 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-МК №012907, виданого Березанською районною радою 3 червня 1995 року,зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №194.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема і щодо прав на Фермерське господарство Кардінал.
Позивачка є донькою ОСОБА_2 , і після його смерті є спадкоємицею майна ОСОБА_2 ; інші спадкоємці відсутні.
За п.5.8 Статуту ФГ Кардінал, у випадку смерті або вибуття з інших поважних причин голови фермерського господарства, право на володіння та користування земельною ділянкою отримує один із його спадкоємців.
Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. з відповідною заявою про прийняття спадщини.
12.09.2024 року приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №75/02-31, оскільки у Статуті ФГ Кардінал не зазначений статутний (складений) капітал, тобто відсутні підстави для видачі Свідоцтва про право на спадщину на частку у складеному капіталі члена фермерського господарства.
Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач та його представник адвокат Головченко О.А. не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності (а.с.65).
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.64), відзив на позовну заяву суду не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з державним актом серії ІІІ-МК №012907 на право постійного користування землею, виданим 13 червня 1995 року Березанською районною радою народних депутатів, ОСОБА_2 , який мешкає в с.Червона Українка, на підставі рішення IV сесії XXII скликання Березанської районної ради народних депутатів Березанського району Миколаївської області від 28 березня 1995 року б/н надано у постійне користування земельну ділянку площею 34,5 га в межах згідно з планом на території Анатолівської сільської ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №194 (а.с.105).
Згідно Статуту Фермерського господарства Кардінал» та відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) становить 0,00 грн. (а.с.10, 24-27).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20 грудня 2019 року (а.с.19).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді права засновника Фермерського господарства Кардінал»; позивачка є донькою померлого ОСОБА_2 та відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги після його смерті, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 12 червня 1981 року (а.с.17), свідоцтвом про шлюб позивачки серії НОМЕР_3 від 18 листопада 2005 року, відповідно до якого позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.20), свідоцтвом серії НОМЕР_4 від 14 квітня 2023 року про смерть брата позивачки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18), копією спадкової справи №46/2020 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с.67-104).
Разом з тим, приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 34,5 га згідно з державним актом серії ІІІ-МК №012907 та частку у статутному капіталі Фермерського господарства «Кардінал» відмовлено у зв`язку із відсутністю визначеного статутного (складеного) капіталу Фермерського господарства, про що 12 вересня 2024 року винесено відповідну постанову (а.с.12).
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Частиною 2 цієї статті зазначено, що фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України (ч.4 ст.1 Закону України Про фермерське господарство).
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст.8 Закону України «Про фермерське господарство»).
Відповідно до норм ст.19 Закону України Про фермерське господарство до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
Частиною 1 статті 22 Закону України Про фермерське господарство визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України Про фермерське господарство успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до норм п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК України, статтями 55, 69 Закону України від 19.09.1991 року «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону п. 2 ч. 1 ст. 1219 ЦК України. При цьому успадковується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Як вбачається зі змісту Статуту Фермерського господарства Кардінал, на момент реєстрації та на період його діяльності за життя засновника ОСОБА_2 статутного капіталу Фермерського господарства не було; часток засновника та його членів у статутному капіталі Фермерського господарства не має. Відповідно до п.п.4.1 4.9 Статуту майно господарства складають основні фонди і оборотні засоби, а також цінності, що відображені в балансі господарства; майно господарства утворюється за рахунок внесків голови та членів господарства, а також з майна набутого самим господарством у процесі його діяльності.
Складений капітал фермерського господарства за нормами Закону України «Про фермерське господарство» розглядається, як цілісний майновий комплекс.
Велика Палата Верховного суду дійшла висновку (постанова від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц), що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону).
У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити у повному обсязі.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 02 січня 2026 року.
Суддя: