ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 січня 2026 року

м. Харків

справа № 643/8519/25

провадження № 22-ц/818/1047/26

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 адвоката Ковалець Марти Ігорівни та ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2025 року, постановлене під головуванням судді Поліщук Т.В., -

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 , на підставі рішення Московського районного суду Харківської області від 10.08.2017 року, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

В апеляційній скарзі представник представника ОСОБА_2 адвокат Ковалець Марта Ігорівна просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме наявність іншої дитини, у зв`язку з чим змінився його майновий стан, без встановлення підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, є підставою для зміни розміру аліментів. Звертає увагу на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Зазначає, що позивачем не було надано доказів того, що його матеріальний стан зазнав погіршення, або інших значних змін, що ускладнюють утримувати дитину від іншого шлюбу.Вважає, що дана справа виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до п. 1 ч.4 ст.274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не були враховані суттєві зміни сімейного стану позивача, через що він змушений був звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та не надано належної оцінки обставинам справи, а тому суд першої інстанції не в повній мірі надані до суду докази погіршення матеріального становища. Вважає, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на першу дитину його сімейний стан змінився, тепер окрім доніки, від шлюбу з відповідачкою, він повинен утримувати ще дитину від іншого шлюбу та дружину, що перебуває на його утриманні. Зазначає, що у нього наявна заборгованість за кредитним договором. Дружина не може працювати, оскільки дитина часто хворіє та потребує постійного догляду, також надані докази погіршення стану здоров`я позивача. Через зазначені обставини не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у раніше встановленому судом розмірі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвокат Ковалець Марти Ігорівни та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявні в матеріалах справи докази, у зв`язку із народженням другої дитини, та зміни сімейного стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/4 частина від всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги стосуються зменшення розміру стягнення аліментів.

Судом першої інстанції справу розглянуто в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже позовні вимоги про зменшення розміру стягнення аліментів не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.05.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.07.2017 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2017 року і до повноліття дитини.

17.10.2020 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

Згідно довідки про доходи від 27.05.2025 № 3/20 ОСОБА_1 , який займає посаду заступника начальника відділення поліції начальник слідчого відділення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за період з 01.11.2024 по 30.04.2025 нарахована заробітна плата в т.ч. у натуральній формі 266161, 82 грн., з них утримано податок з доходів фізичних осіб 47909,16 грн., сплачено аліментів 67158,71 грн. (а.с.21).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 22.05.2009 між сторонами було укладено шлюб, який 19.07.2017 року за рішенням Московського районного суду м. Харкова було розірвано. Під час цього шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачкою. 10.08.2017 рішенням Московського районного суду м. Харкова з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2017 і до повноліття дитини. Протягом всього часу він сумлінно виконує обов`язки по сплаті аліментів на утримання доньки. З часу винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, суттєво змінилися обставини, що мають значення при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню. Так, 17.10.2020 між ним та ОСОБА_6 було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народився син, ОСОБА_7 до теперішнього часу перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Через військове вторгнення РФ до України та введенням воєнного стану на території України, дружина з дітьми була змушена виїхати з м. Харкова та проживала в м. Олександрія у батьків, в серпні 2022 року його було відкомандировано працювати до м. Києва. З 01.10.2024 переведено працювати до м. Кам`янське Дніпропетровської області на посаду заступника начальника відділення поліції- начальник слідчого відділення Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області. Наразі сім`я проживає з ним та з 22.09.2024 вони змушені винаймати житло за адресою: АДРЕСА_1 . За оренду житла сплачує 15000 грн. за місяць та додатково комунальні послуги, близько 3500 грн на місяць. Власного житла позивач не має. Дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та на його утриманні. Разом з ними проживає донька дружини від першого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також частково знаходиться на його утриманні, оскільки дружина не має доходу. Станом на зараз він має заборгованість по кредитній картці виданої АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 99 694,73 грн, що також беззаперечно свідчить про скрутне матеріальне становище його сім`ї, оскільки його середній дохід складає близько 36 375 грн., в середньому за аліменти сплачує близько 11 193 грн. щомісяця, за оренду житла 15000 грн. та 3500 грн. за комунальні послуги. Тож на проживання його сім`ї залишається близько 7000 грн, що ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище. Враховуючи зміну його сімейного стану та значне погіршення матеріального становища, вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів з 1/3 на 1/6 від усіх його доходів, що в середньому становитиме 5596 грн., що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів. На даний час він не має змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у визначеній судом частці заробітку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.05.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.07.2017 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2017 року і до повноліття дитини (а.с.13).

17.10.2020 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

Відповідно вимог закону зміна сімейного стану платника аліментів є підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_9 в розмірі 1/3 частки, у платника аліментів народився син, якого він за законом зобов`язаний утримувати, колегія суддів вважає доведеними вимоги про зменшення розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей, розмір заробітку позивача.

З урахуванням зазначених обставин,колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 , на підставі рішення Московського районного суду Харківської області від 10.08.2017 року, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки до 1/5 частки, з урахуванням вимог ст. 192 СК України.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач має постійну роботу, та з огляду на розмір доходу частка, яка визначена в якості аліментів, в грошовому визначенні є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Щодо вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 18000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змістустатті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно достатті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідностатті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Як убачається з матеріалів справи, правнича допомога відповідачці ОСОБА_2 надавалася адвокатом Ковалець М.І. на підставі додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 23.06.2025 року, а також ордеру АО № 1181994 від 26.06.2025 року.

На підтвердження понесених витрат відповідача на правову допомогу редставником відповідача адвокатом Ковалець М.І. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги № 23-06/25 від 23.06.2025, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 23.06.2025 від 26.05.2025, розрахункова квитанція № 275902 про сплату адвокатських послуг у розмірі 18000,00 грн. (а.с.79-81).

01.07.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що витрати на правову допомогу, які заявлені відповідачкою є занадто завищені та не відповідають складності справи та обсягу наданих послуг.

В додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги №23-06/2025 від 23.06.2025 року надано розрахунок суми гонорару, з якого вбачається, що у зв`язку з розглядом справи №643/8519/25 були понесені судові витрати у сумі 18000,00 грн., що складаються з:

-консультація щодо характеру спірних правовідносин (1 год- 2000 грн): аналіз чинного законодавства (2 год 4000 грн); підготовка та написання відзиву (6 год. -12000 грн).

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а також з урахуванням конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, обсягом наданих представником відповідача послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням заперечень позивача проти заявленого до стягнення стороною відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ковалець Марти Ігорівни та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 , на підставі рішення Московського районного суду Харківської області від 10.08.2017 року, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/5 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова