КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2466/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026року місто Київ

справа № 357/4038/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рижко Г.О., повний текст рішення складено 07 серпня2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1461256 від 25лютого 2024 року в сумі 72500 грн., з яких 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 57500,00 грн. - заборгованість за відсотками, 5000,00 грн.- заборгованість за пенею.

На обґрунтування вимог посилався на те, що 25 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1461256, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн., строком кредиту 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 2,50% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, зниженою процентною ставкою, яка становить 0,750% в день та застосовується на умовах, зазначених у пункті 1.5.2 договору.

Вказував, що кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.

Зазначав, що 14 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1461256 від 25лютого 2024 року в сумі 72500,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників від 14 жовтня 2024 року до договору факторингу №14102024.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №1461256 від 25 лютого 2024 року в розмірі 47750,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37750,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року скасовано, розгляд справи призначено в судове засідання.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №1461256 від 25 лютого 2024 року в розмірі 47750,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37750,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1994,30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач не заперечує, щодо можливості підписання будь-якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію», в той же час, звертає увагу суду на те, що матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 25лютого 2024 року №1461256 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством.

Вказував, що позивач не надав доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачеві та що саме відповідач використавнібито відправлений ідентифікатор для нібито укладення кредитного договору.

Зазначав, що належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак таких доказів позивачем надано не було.

Посилався на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, що відповідач володіє/володів або використовує/використовував картку № НОМЕР_1 .

Вказував, що суд першої інстанції не звернуцв увагу на те, що положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються виключно до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. Натомість до кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п'ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

У жовтні 2025 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір №1461256 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до п.1.1 якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві. При цьому Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС Товариства.

Договір було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К378, 25.02.2024, 10:30:03.

Відповідно до п.1.3 вказаного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн. Тип кредиту - кредит.

Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору (а.с. 10 зворотній бік). Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором (п.1.4 договору).

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.4, знижена процентна ставка становить 0,750% в день та застосовується на умовах, зазначених у пункті 1.5.2 (п. 1.5 договору та його підпункти).

Дата надання/видачі кредиту: 25.02.2024 або 26.02.2024 (п 2.2 договору).

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору, а саме на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.2 вищезазначеного договору, клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

До кредитного договору банком долучено паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Паспорт підписано відповідачем підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р958.

В Заяві-Анкеті містяться анкетні дані відповідача, а також міститься Заява-приєднання до публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 25 лютого 2024 року. Вказані заяви також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором К378, 25.02.2024.

Згідно з долученої до позову довідки від 05 листопада 2024 року №10, 25 лютого 2024 року на карту відповідача, маска картки НОМЕР_1 було перераховано 10000 грн. за допомогою системи PayTech.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення відповідачем вищевказаного договору в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ному умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

А відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що не підтверджено позивачем укладення товариством та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту, спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Доказів на спростування отримання коштів по вищезазначеному договору, відповідач не надав.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

14 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024, відповідно до умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників від 14 жовтня 2024 року до договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 72000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 1919185,10 грн. плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року.

Отже, позивачем доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 25 лютого 2024 року №1461256.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1461256 від 25лютого 2024 року, станом на 14жовтня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 72500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 57500,00 грн.заборгованість за відсотками, 5000,00 грн.заборгованість за пенею.

Розрахунок заборгованості за договором №1461256 надано позивачем станом на 14жовтня 2024 року за період з 25лютого 2024 року по 14 жовтня 2024року, з якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. суми по тілу кредиту за кредитним договором №1461256, у зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 37750 грн. заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

Оскільки договір №1461256 про надання кредиту був укладений 25 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1%.

Беручи до уваги те, що Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір №1461256 був укладений 25 лютого 2024, тобто після набрання чинності цим Законом, а тому наявні підстави для нарахування процентної ставки відповідно до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч.5 ст.8 Закону України«Про споживчекредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1%.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за відсотками за період з 25 лютого 2024 року по 14 жовтня 2024 року, виходячи з процентної ставки у розмірі 1%, що складає 23200 грн.

Відповідач не надав доказів на підтвердження погашення ним заборгованості за цим кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумі заявлених позовних вимог, визначення даних сум в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договорами, а розрахунки заборгованості, на які посилається позивач не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак рішення в частині визначення суми відсотків та відповідно загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача підлягає зміні.

Відповідно судові витрати також підлягають перерозподілу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення з відповідача суми пені за кредитним договором, враховуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1386,52 грн., а з позивача на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2462,22 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 рокув частині часткового задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: місто Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код 35625014 заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованість за процентами у розмірі 23200 грн.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2025 рокув частині розподілу судових витрат змінити, зменшити суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з 1994 грн. 30 коп. до 1386 грн. 52 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: місто Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код 35625014 на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2462 грн. 22 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: