Справа № 159/8059/25
Провадження № 2/159/461/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про призначення експертизи

21 січня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 некомпенсований страховими виплатами майновий збиток, завданий в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 136 286,64 грн, та 20 000 грн відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що під час дорожньо-транспортної пригоди 01.11.2024 з вини відповідача ОСОБА_5 , яка керувала автомобілем марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений належний позивачу на праві власності транспортний засіб марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньої пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова компанія).

03.12.2024 страхова компанія на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сплатила позивачу 73 237,86 грн страхового відшкодування.

Також на місці ДТП відповідач сплатила позивачу франшизу в розмірі 3200 грн.

Проте, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування на підставі ремонтної калькуляції сума завданої шкоди (відновлювального ремонту) становить 183 377,28 грн. Відтак сума невідшкодованого збитку складає 106 939,42 грн.

Крім того, позивачем понесені витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 28 260 грн.

З урахуванням наведеного загальний розмір заявленої до стягнення майнової шкоди складає 136 286,64 грн.

12.11.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В підготовчому засіданні представник відповідача Клімук В.С. позовні вимоги в частині розміру майнового збитку не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та відповідного розмір матеріального збитку визначені при розрахунку суми страхового відшкодування без проведення належного експертного дослідження. На думку представника відповідача погоджені потерпілим і страховою компанією суми не можуть бути належним доказом реального розміру майнової шкоди.

Представником позивача адвокатом Деак Ю.В. 19.01.2026 подане клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу.

Заслухавши думку представника відповідача Клімука В.С., який проти задоволення клопотання не заперечив, висловив позицію щодо переліку питань і експертної установи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілого внаслідок ДТП в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності , який врегульовано статтею 999 ЦК та чинним на час події Законом України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV).

Відповідно до статті 6 Закон №1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Настання страхового випадку слугує в силу статті 979 ЦК підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (ст.9 Закону №1961-ІV).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу статті 28 Закону №1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхової суми виступає страховик завдавача шкоди. Якщо після виконання страховиком свого обов`язку потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, то деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

Порядок відшкодування шкоди пов`язаної з пошкодженням автомобіля визначені ст.29 Закону №1961-ІV, тоді як шкоди пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано ст.30 Закону №1961-ІV.

Відповідно до ст.29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У цьому випадку вартість заміни нових деталей компенсується винуватцем ДТП.

Відповідно до ст. 30 Закону №1961-ІV (в редакції чинній на час ДТП) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Однак така домовленість не є обов`язковою для винуватця ДТП.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24листопада2003рокуза №1074/8395 (з відповідним змінами).

За положеннями ст. 103 ЦПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні звання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропоновувати суду питання, роз`яснення, яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або заміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Представники сторін погодили в судовому засіданні перелік питань, порядок оплати експертизи та суб`єкта її проведення.

Отже, для перевірки усіх обставин, на які посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, а тому для усунення сумнівів щодо розміру матеріального збитку, які містяться в матеріалах справи, необхідно призначити у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу.

На час проведення експертизи провадження у справі необхідно зупинити (п.5 ч.1 ст.252 ЦПК).

Керуючись статями 81, 102,103, 252 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача адвоката Деак Юлії Вікторівни задовольнити.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити запитання:

1. Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.11.2024?

2. Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.11.2024?

3. Яка вартість автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.11.2024, та після цієї дорожньо-транспортної пригоди?

Проведення транспортно-товарознавчої експертизи доручити ФОП ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_3 . Попередити позивача про наслідки неоплати експертного дослідження.

Надати для проведення судової експертизи матеріали цивільної справи №159/8059/25.

На час проведення експертизи провадження у даній справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Ухвала складена та підписана 21.01.2026.

ГоловуючийТ. В. Денисюк