Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року місто Кривий Ріг Покровський районний суд міста Кривого Рогу Чайкін І.Б., за участю секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою в якій просив: Зменшити розмір аліментів, утримуваних з мене на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме з 1/4 частини всіх доходів на 1/6 частини всіх доходів. Мотивуючи свою заяву тим, що За рішенням Покровського районного суду від 26.03.2025 року з мене утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі він у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та проживає разом з нею , більш того народилася спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 08. В свідоцтві про народження батьком дитини вказаний ОСОБА_6 , колишній чоловік ОСОБА_4 , який був оголошено безвісно відсутнім ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року оголошено померлим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьком дитини є ОСОБА_1 , на даний час йде судовий процес про визнання батьківства в Тернівському районному суду, справа № 215/2469/25. Також наявна ДНК експертиза як підтвердження батьківства ОСОБА_1 . Позивач несе відповідні витрати на утримання другої дитини та на утримання його матері. Також повідомляє суд, що ОСОБА_1 взяв іпотеку на квартиру, в якої мешкає Відповідач з дитиною, Позивач самостійно сплачував і сплачує іпотеку (підтвердження в додатках). Станом на 21 травня 2025 року заборгованість за договір іпотеки становить 430 005,06 грн , яку на даний час ОСОБА_1 вчасно сплачує. У зв`язку з тим, що матеріальний стан його погіршився, він не має більше змоги сплачувати аліменти у відповідному розмірі, а тому звертається до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 27.11.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Сторона відповідача подала відзив на позов в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що Позивач в своєму позові вказує, що : «Наразі він у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та проживає разом з нею». При цьому жодного доказу на підтвердження вказаного позивачем факту не надано. У законодавстві України відсутнє офіційне визначення поняття «цивільний шлюб». Мовою закону це так звані «фактичні шлюбні відносини». Акцентували увагу суду, що Стосовно «спільної» дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач стверджує, що: «Батьком дитини є ОСОБА_1 ». При цьому мимохіть зазначає, що: «на даний час іде судовий процес про визнання батьківства в Тернівському районному суді, справа № 215/2469/25». До подання 25.11.2025 позивачем позову про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів 19.11.2025 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Тернівський відділ ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) про визнання батьківства. Позивач у доведенні свого батьківства відносно ОСОБА_5 посилається на «ДНК експертизу, як підтвердження батьківства ОСОБА_1 ». Позивач несе відповідні витрати на утримання другої дитини та на утримання його матері». Знову ж таки, жодного доказу того, що позивач цілеспрямовано здійснює певні витрати на другу дитину та її матір в матеріалах справи № 212/13733/25 немає. Позивач працездатний, здоровий чоловік, отримує систематичний стабільний дохід. Позивачем не доведено обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для зміну розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які призначені рішенням суду по справі № 212/9858/24 у мінімально визначеному законом розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) позивача.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. ст. 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст. 124 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, надані до суду докази сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття.

Згідно з частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 192 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі №509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі №758/8284/21.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 31).

З ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 10.05.2013 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір на підставі якого йому надано кредитні кошти у розмірі 524 000 гривень строком з 10.05.2023 по 08.05.2043 року, процентна ставка за користування кредитом 7% річних, яка є фіксована. Кредит надано відповідно до Постанови та Правил забезпечення іпотечного кредитування громадян України за програмою «Єоселя» (а.с. 8-16 зворотній)

ОСОБА_1 уклав з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 10.05.2023 року договір іпотеки предметом якого є квартира в АДРЕСА_1 (а.с. 4-7)

Щодо посилання позивача на наявність у нього зобов`язань за іпотечним договором, як підстави для зменшення розміру аліментів та погіршення матеріального стану платника останніх, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, іпотека виникає внаслідок укладення договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем, тобто є результатом добровільного волевиявлення сторін, а особа, яка укладає іпотечний договір, свідомо бере на себе обов`язок сплати боргу, забезпеченого нерухомістю, та несе всі фінансові ризики, пов`язані з виконанням такого договору, що жодним чином не призводить до погіршення матеріального стану особи, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Як вбачається зі змісту договору іпотеки від 10.05.2023 року, він укладено позивачем добровільно, з повним усвідомленням усіх його положень, вже після винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, тобто майновий стан позивача не зазнав погіршення, оскільки отримавши вказане майно, останній зобов`язався сплатити його вартість періодичними платежами, що, в свою чергу, виключає обставину зміни матеріального стану в гірший бік, а доводи сторони відповідача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

В матеріалах справи міститься висновок експерта № 87 від 06.02.2025 року про те, що вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це е є наслідком випадкового збігу генеттчнх ознак осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами експертизи складає 99, 9999% (а.с. 25-27 зворотній).

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень 19.11.2025 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Тернівський відділ ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) про визнання батьківства (рішення не набрало законної сили).

Отже на момент розгляду цієї справи відсутній факт батьківства позивача щодо малолітнього ОСОБА_5 . Позивач вказав, що у зв`язку з тим, що він проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 та висновком експерта він є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Однак вказані обставини не є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. Так у матеріалах справи відсутні докази про погіршення матеріального стану позивача та не слідує, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась, а зміна його сімейного стану наявність другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.09.2024року у справі № 591/6388/22, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі с. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову залишає їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 180, 181, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4- 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12.01.2026 року.

Суддя: І. Б. Чайкін