Провадження № 2/127/5842/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря Карпенка А. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській, Кіровоградській областях, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Голосіївський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Голосіївський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном.

14.01.2026 року представник відповідача Регіонального сервісного центру у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) подала до суду клопотання, в якому просила провадження у справі закрити. Клопотання обгрунтувала тим, що у справі № 127/1325/20 Вінницьким міським судом Вінницької області 02.06.2020 року винесено рішення з розгляду тотожного спору: а саме з тотожного предмету та підстав, а також з тотожними сторонами. Наведене рішення набуло законної сили відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 22.09.2020 у наведеній справі. Також аргументувала, що в тексті названого судового рішення зазначено: «Позивач звернулась до суду з позовом до Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України, Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПП «Прем`єр Авто» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном. Просила суд, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а саме: транспортним засобом марки: Subaru, моделі Legacy, за конструкцією: легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , колір синій, рік випуску 1996, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , шляхом звільнення такого майна з під арешту накладеного постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва № 1675/5 від 13.09.2012 року, постановою ВДВС. З цих підстав вважє, що спір розгляду не підлягає, а провадження у справі повинно бути закрито.

Представник позивача адвокат Чернілевська Р. В. заперечила проти задоволення даного клопотання, посилаючись на відсутність підстав ототожнювати спори, в яких було заявлено різні вимоги, а також змінилися сторони.

Представник відповідача Регіонального сервісного центру у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) - Герасимова О. С. у судовому засіданні підтримала своє клопотання просила закрити провадження по справі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та через оголошнення на офіційному сайті судової влади. Про причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи - Голосіївського районного віддіу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутностиі.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши у судовому засіданні зміст рішення Вінницького міського суду у справі № 127/1325/20, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 Верховний Суд зазначив, що позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Необхідність застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (ст. 18 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір. Для застосування підстави для закриття провадження у справі, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних: сторін спору, предмета позову, підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 753/11592/18).

Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 161/8523/18 вказав, що визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

У даному конкретному випадку судом розглядається позов ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на транспортний засіб марки: Subaru, моделі Legacy, за конструкцією: легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , колір синій, рік випуску 1996, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , а також похідно вимога щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом його звільнення з-під арештів, накладених постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва від 13.09.2012 року за вих. № 1675/5 в межах ВП № 34198355, зареєстрований 08.10.2012 року за вхідним номером 22889, постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва від 11.07.2012 року за вих. № 1389/5 в межах ВП № 33302563, зареєстрований 30.07.2012 року за вхідним номером 16814АР, а також припинення розшуку, оголошеного постановою ВДВС Голосіївського РУЮ за №1389/5 від 29.08.2012 року у виконавчому провадженні № 33302563 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1914/12 від 25.05.2012 року.

Таких вимог у справі №127/1325/20, на яку посилається представник відповідача, позивачем не заявлялось.

Також суд звертає увагу на те, що у рішенні Вінницького міського суду у справі №127/1325/20 було відмовлено у позовних вимогах не по суті спору, а через обрання невірного способу захисту своїх прав.

Зокрема, у названому рішенні суду зазначено: «Таким чином, враховуючи, що позивач не набув права власності на автомобіль марки: Subaru, моделі Legacy, за конструкцією: легковий седан В, номер кузова НОМЕР_1 , колір синій, рік випуску 1996, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , та не є стороною виконавчого провадження, а тому не набув права вимагати усунення перешкод у його користуванні. За викладених обставин позивачем обраний невірний спосіб захисту, а отже позов задоволенню не підлягає.».

Отже, позивач не був позбавлений права звернутись до суду із новими або уточнюючими вимогами, оскільки судом було відмовлено у задоволені інших вимог і з підстав передчасності їх заявлення. Тому, справи №127/1325/20 та №127/35377/21 відрізняються за сторонами та позовними вимогами, а тому не є тотожними.

За наведених вище обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про залишення без задоволення даного клопотання.

На підставі вищезазначеного та керуючись, ст. ст. 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській, Кіровоградській областях - Герасимової Ольги Сергіївни про закриття провадження у справі №127/35377/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Голосіївський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.01.2026.

Суддя: