ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2039/25 Номер провадження 22-ц/814/582/26Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рой Ніни Володимирівни на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рой Інна Володимирівна до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення коштів (орендної плати),-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року адвокат Рой І.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Агро Край» про стягнення коштів (орендної плати) за користування земельною ділянкою :00:001:0656 за 2023 рік у загальному розмірі 7125,72 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,770 га, кадастровий номер :00:001:0656, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Згідно договору оренди землі №б/н від 16.11.2015 та додаткової угоди від 01.01.2018 до договору оренди землі №б/н від 16.11.2015, вказана земельна ділянка була передана в оренду відповідачу.

Пунктом 4.1 додаткової угоди від 01.01.2018 про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2015 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 68217,08 грн., п. 4.2. додаткової угоди від 01.01.2018 передбачено, що за користування земельною ділянкою встановлена орендна плата у розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Також сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем орендодавцю в строк до 31 грудня поточного року.

В порушення вказаних зобов`язань орендар не сплатив орендну плату за 2023 рік, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 7125,72 грн., з них 5491,48 грн. -оснований борг, 264,04 грн. 3% річних, 1048,95 грн. інфляційні втрати, 321,25 грн. пеня.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 суд року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою :00:001:0656 за 2023 рік у загальному розмірі 6247,22 грн., яка складається з орендної плати у розмірі 4814,45 грн., інфляційних втрат у розмірі 919,63 грн., 3% річних у розмірі 231,49 грн. та пені у розмірі 281,65 грн.

Одночасно стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1065,86 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., а всього 4065,86 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано визначеним сторонами строком дії договору, тобто по 16.11.2023, а відтак підстав для стягнення орендної плати за весь останній сільськогосподарський рік не має.

Не погодившись з рішенням суду, представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Рой Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення районного суду, стягнувши орендну плату в повному обсязі за весь рік.

Вказує, що умови договору не містять чіткого визначення річного строку сплати орендної плати, а отже неясності умов договору мають трактуватися на користь позивача.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,1770 га, кадастровий номер :00:001:0656, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 №6666965.

ТОВ «Агро Край» використовує вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 17.11.2011, укладеного між СТОВ «Калина» і ОСОБА_1 , додаткової угоди від 01.01.2018 до договору оренди землі укладеної між ОСОБА_1 , СТОВ «Калина» та ТОВ «Агро Край».

Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди від 01.01.2018 внесено зміни до п. 5 до договору оренди землі від 16.11.2015, а саме викладено його в наступній редакції: «п. 5 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0656 становить 68217,08 грн.»

Відповідно до п. 4.1 договору оренди землі від 16.11.1015 (в редакції додаткової угоди від 01.01.2018) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 68217,08 грн. та згідно п. 4.2 вказаного договору оренди землі (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 01.01.2018) орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Орендна плата сплачується орендарем орендодавцю не рідше 1 разу на рік і не пізніше ніж в строк до 31 грудня поточного року (п.11 договору оренди землі від 16.11.2015).

В зв`язку з невиплатою орендної плати за 2023 рік, адвокатом Рой І.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 16.06.2025 на адресу ТОВ «Агро-Край» було направлено запит про надання оригіналів платіжних відомостей, довідку про розмір заборгованості, детальний розрахунок орендної плати по договору оренди, належним чином засвідчені копії всіх існуючих додаткових угод. Проте, зазначений запит залишився не виконаний відповідачем.

Вірно встановивши невиплату орендної плати в 2023 році, суд погодившись з позицією відповідача, стягнув її лише за період з 01.01.2023 по 16.11.2023, зважаючи на строк дії договору 16.11.2023, тобто не за весь сільськогосподарський рік.

Колегія суддів не може погодись з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За нормами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Сторонами не заперечуються визначені ними в договорі оренди землі, додатковій угоді, умови, що орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами не пізніше ніж в строк до 31 грудня поточного року, в останній рік оренди до закінчення терміну оренди; розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки складає 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладання договору; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 68217,08 грн.

Таким чином, саме умовами укладених договорів визначено періоду здійснення розрахунку орендаря з орендодавцем, тобто в даному випадку таким періодом буде здійснення виплати орендної плати в останній календарний рік дії договору, у зв`язку з чим орендна плата підлягає виплаті до 16 листопада 2023 року.

При цьому, умови договору не містять порядку, розміру та форми здійснення виплати орендної плати за неповний календарний рік.

Із змісту укладених між сторонами угод вбачається, що строк договору оренди останні визначили в сім календарних років, тобто до 16 листопада 2023 року, а відтак орендну плата за землю орендар мав сплачувати орендодавцеві за користування земельною ділянкою за кожний з семи таких календарних років. Тобто оплата має здійснюватися за кожний календарний рік, який охоплював період з листопада 2022 року по листопад 2023 року, згідно до умов п. 4.3 угоди мала бути проведена орендарем як в останній рік оренди до закінчення терміну її дії.

Доказів протилежного орендарем не надано.

Наведене свідчить, що належна позивачу ділянка перебувала в орендаря повних сім календарних років, за які останній і має здійснити виплату орендної плати.

Те, що закінчення строку дії договору припадає не на кінець сільськогосподарського року, тобто не на 31 грудня, а на 11 листопада, не звільняє орендаря від виконання обов`язку сплатити власнику земельної ділянки всю передбачену умовами договору оренду плату за повний календарний рік, який в такому випадку тривав з листопада 2022 по листопад 2023 року, а не лише її частину.

При цьому така виплата за повний сільськогосподарський рік має бути здійснена відповідачем до закінчення строку дії договору, тобто до 11.11.2023 як то передбачає п. 4.3 договору.

Також апеляційний суд звертає увагу, що часткове стягнення орендної плати мало б місце у випадку дострокового розірвання орендних правовідносин між сторонами правочину, що не вбачається з матеріалів даної справи.

Додатково колегія суддів звертає увагу на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)».

Зазначене тлумачення має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17, провадження № 61-17583св20).

Враховуючи, що ТОВ «Агро-Край» є стороною, яка займалася підготовкою як договору оренди та додаткових угод до нього, так і спірних умов щодо орендної плати, колегія суддів вважає, що тлумачення договору оренди землі та додаткових угод до нього повинно здійснюватися на користь орендодавця ОСОБА_1 .

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню орендна плата за 2023 рік в повному обсязі, тобто за період повного сільськогосподарського року з листопада 2022 року по листопад 2023 року, з урахуванням передбаченої сторонами індексації, що загалом становить 7125,72 грн., згідно розрахунку позивача, що не було спростовано орендарем.

Таким чином рішення суду підлягає зміні шляхом збільшення стягнутої на користь позивача орендної плати з 6247 грн. до 7125,72 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України рішення суду в частині стягнення судового збору також підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутого з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судового збору з 1065 грн. до 1211,20 грн., враховуючи 100 % задоволення позовних вимог та сплачені при подачі позову 1211,20 грн.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рой Ніни Володимирівни задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року змінити, збільшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за земельну ділянку площею 1,770 га, кадастровий номер :00:001:0656, з 6247 грн. до 7125,72 грн., яка складається з орендної плати у розмірі 5491,48 грн., інфляційних втрат у розмірі 1048,95 грн., 3% річних у розмірі 264,04 грн. та пені у розмірі 321,25 грн.

Змінити розподіл судових витрат та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2026 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Карпушин Г.Л.