РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1751/25

Провадження №2/568/100/26

13 січня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/1751/25

за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Ейс"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19515 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.06.2024 р. між ТОВ "Макс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9824976, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 6000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування коштами. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 19515 грн., з яких: 6900 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12615 грн. заборгованість за відсотками.

20.01.2025 р. між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

Ухвалою від 23.10.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився. Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи без участі його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення направлене за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд враховує, що помітки пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, викликав відповідача до суду здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, з урахуванням положень статті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 21.06.2024 року між ТОВ "Макс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9824976 (а.с. 25-29).

За умовами договору ТОВ "Макс Кредит" надало відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1).

Сума ліміту кредитної лінії складає 6000 грн (п. 1.2. Кредитного договору). Строк дії кредитної лінії 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю в останній строк кредитування 16.06.2025 року або достроково (п. 1.3. Кредитного договору).

Позичальник зобов`язаний оплату нарахованих процентів у періодичну дату оплати процентів, а саме 06.07.2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування (п. 1.4 Кредитного договору).

За користування кредитом позичальник сплачує відсотки за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки (п. 1.5.1 Кредитного договору).

Знижена процентна ставка, яка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, яка складає 900 грн.

У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць кредитодавець, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за надання кредиту (п. 4.2.6 Кредитного договору).

Сторонами підписано графік платежів, яким передбачено сплату кредиту рівними частинами щомісячно в строк до 16.06.2025 р. (а.с. 30)

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, яким передбачено: сума ліміту 6000 грн., строк кредитування 360 днів, комісія 900 грн., тип процентної ставки фіксована, реальна річна процентна ставка 9472,53 % (а.с. 18-19).

На виконання умов Договору, кредитодавцем на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який зазначений у п. 2.8 Кредитного договору, 21.06.2024 р. через платіжний сервіс "PLaton" проведено успішну транзакцію в сумі 6000 грн., що підтверджується інформаційної довідкою ТОВ "Платежі онлайн" № 172/02 від 06.02.2025 р. (а.с. 13-16).

Договір підписаний шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 19515 грн.

20.01.2025 ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-9824976 від 21.06.2024 року (а.с. 48-50).

20.01.2025 р. між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» підписано акт прийому-передачі до Договору факторингу № 20012025- МК/ЕЙС від 20.01.2025 року (а.с. 45).

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025 року від ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 16515 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, графік платежів підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 2 Закону України «Про електронну комерцію».

Суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Однак, відповідач свої зобов`язання в частині повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом утворилась заборгованість перед позивачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч.1 ст.10781 ЦК України).

Наявний в матеріалах справи договір факторингу укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №00-9824976 від ТОВ " Макс Кредит" до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС".

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору, ТОВ "Макс Кредит" надано відповідачу кредитні кошти в сумі 6000 грн.

Оскільки, в порушення норм чинного законодавства та умов договорів, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості по кредитному договору в сумі 6000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що в заборгованість відповідача по тілу кредиту в сумі 6900 грн. позивачем враховано комісію в сумі 900 грн.

Враховуючи межі позовних вимог та той факт, що позов не містять вимог про стягнення комісії в сумі 900 грн., позовні вимоги в частині стягнення 900 грн. задоволенню не підлягають.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки за користування кредитними коштами в сумі 12615 грн., які нараховані за період 21.06.2024 р. по 27.12.2024 р.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Умовами договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору. Знижена процентна ставка, яка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, у період з 21.06.2024 року по 05.07.2024 року відповідачу здійснювалось нарахування відсотків в розмірі 60 грн. в день за пільговою відсотковою ставкою в розмірі 1 % в день; за період 06.07.2024 р. по 27.12.2024 р. нарахування здійснювалося за стандартною процентною ставкою, тобто 1,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Крім того, в подальшому, відповідачу неодноразово донараховано відсотки.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).

Згідно з п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року.

Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів.

Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно).

На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи, що кредитний договір укладено 21.06.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому застосування позивачем 1,45% денної процентної ставки у період з 21.08.2024 по 27.12.2024 хоча і формально відповідає умовам договору, однак не відповідає вимогам закону, а тому під час розрахунку заборгованості відповідача за вказаний період застосуванню підлягає максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %.

Судом проведено розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором в частині відсотків за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду. Таким чином, за період 21.06.2024 р. по 05.07.2024 р. нарахування відсотків за пільговою відсотковою ставкою в розмірі 1 % в день (60 грн. х 15 днів = 900 грн.); за період 06.07.2024 р. по 20.08.2024 р. за стандартною процентною ставкою 1,45 % (87 грн х 46 днів = 4002 грн.), за період з 21.08.2024 р. по 27.12.2024 р. нарахування за ставкою 1% (60 грн. х 129 дні = 7740 грн.). А відтак, загальна сума відсотків за користування кредитом складає 12642 грн.

З відомостей «Детальний розрахунок заборгованості» вбачається, що 06.07.2024 р., 22.07.2024 р., 06.08.2024 р. відповідачем здійснено операцію з назвою «погашення кредиту» на загальну суму 3510 грн.

А відтак, відповідачем в рахунок погашення заборгованості по відсоткам сплачено 3510 грн., що відповідає вимогам п. 5.3.2.1 Договору.

Враховуючи межі позовних вимог, часткову оплату відповідачем відсотків, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 9132 грн. відсотків (нарахованих за заявлений позивачем період з 21.06.2024 р. по 27.12.2024 р.). В частині стягнення процентів, слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в загальній сумі 15132 грн., що становить 77,5 % від заявлених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн..

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р., додаткова угода №1 до Договору, акт прийому-передачі наданих послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність на представництво інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.08.2025 р. між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 (а.с. 39-40).

Умовами договору передбачено, що клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1).

Відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.

Відповідно до п 3.3 договору про надання правової допомоги гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.3.4 після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.

Додатком № 1 до Договору сторони узгодили вартість адвокатських послуг.

Додатковою угодою №1 до Договору від 11.09.2025 р. передбачено, що клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань по справам про стягнення заборгованості, зокрема, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.06.2024 р. (а.с.38).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року Адвокатським бюро «Соломко та партнери» надано клієнту - ТОВ "ФК "Ейс" юридичні послуги: складання позовної заяви витрачено 2 год., вартість послуги 5000 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості витрачено 2 год., вартість послуги 1000 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, витрачено 1 год, вартість послуги 500 грн., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором витрачено 1 год., вартість послуг 500 грн.. Загальна вартість робіт на суму 7000 грн. (а.с. 37).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: вивчення матеріалів справи, не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі вивчення матеріалів справи не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Суд зазначає, що підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації не відповідає критерію неминучості та реальності адвокатських витрат, а тому в задоволенні стягнення цих витрат, слід відмовити.

Крім того, судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування інформації про зарахування кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо належних доказів для встановлення обставин справи та ухвалення обгрунтованого рішення. А відтак, суд вважає, що подане клопотання про витребування доказів не є необхідною процесуальною дією.

Суд вважає, що вартість адвокатських послуг за складання позову в сумі 5000 грн. є завищеною у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції є неспівмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та ціною позову.

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість в сумі 15132 грн., яка складається 6000 грн. тіло кредиту та 9132 грн. відсотків.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»1877,36 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (02090, м. Київ,вулиця Алматинська, будинок 8, офіс 310а, )

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення виготовлений 14.01.2026 р.

Суддя А.О. Сільман