Справа № 627/1328/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Каліберди В.А.

за участю секретаря судового засідання Коломієць Н.Д.,

представника позивача Худякової Н.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Краснокутського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати протиправними дії ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 з позначкою «Дублікат» та зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» видати ОСОБА_1 оригінал трудової книжки ОСОБА_1 з усіма записами про його трудову діяльність; визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «СІМ ТРЕИ?Д ГРУП» від 28 лютого 2022 року № 6-К, зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕИ?Д ГРУП» () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ?овичу заробітну плату за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно в сумі 46900,00 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14871,38 грн та подати до Головного управління Пенсіи?ного фонду Украі?ни в Харківськіи? області уточнении? звіт про нарахування ОСОБА_1 ?овичу (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заробітноі? плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно; стягнути з ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 03.02.2020 наказом №1 ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду менеджера з продажу непродовольчих товарів. При працевлаштуванні позивачем ОСОБА_1 була надана відповідачу трудова книжка, яка зберігається у нього до теперішнього часу, та до якої внесено запис про прийняття позивача на роботу.

08.06.2023 позивачем на ім`я директора товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП» Немченка С.В. подано заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін. При звільненні з роботи позивач не отримав на руки трудової книжки із записом про звільнення та копії наказу про звільнення.

04.09.2024 позивач засобами електронної пошти направив на адресу електронної пошти керівника товариства заяву від 03.09.2024 про направлення трудової книжки поштовим відправленням. 06.09.2024 представником позивача Худяковою Н.О. на електронну адресу керівника Немченко С.В. направлено адвокатський запит про надання інформації щодо дати направлення або видачі трудової книжки ОСОБА_1 з доказами, що підтверджують видачу трудової книжки.

Директор ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» Немченко С.В. листом від 11.09.2024 надав відповідь на адвокатський запит, яким повідомив, що трудова книжка ОСОБА_1 не видавалася і не направлялася. Після звільнення в телефонних розмовах ОСОБА_1 неодноразово повідомляв про бажання отримати трудову книжку особисто на руки, але станом на 11.09.2024 року за її отриманням не з`являвся.

12.09.2024 представник позивача звернулася з адвокатським запитом до товариства, у якому просила надати інформацію про розгляд заяви ОСОБА_1 від 03.09.2024 щодо направлення трудової книжки поштовим відправленням.

Директор ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» листом від 17.09.2024 надав відповідь, якою повідомив, що у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» відсутня письмова згода ОСОБА_1 щодо надсилання трудової книжки на його адресу. Надана у додатках до адвокатського запиту копія заяви від 03.09.2024 року не є належним доказом волевиявлення (згоди) ОСОБА_1 на пересилання його трудової книжки засобами поштового зв`язку. При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано особисто з`явитися за отриманням трудової книжки, попередньо узгодивши дату та час отримання з директором товариства.

20.09.2024 позивач разом зі своїм представником прибув за адресою фактичного місцезнаходження товариства для особистого отримання трудової книжки. У цей день директора товариства або особи, уповноваженої на видачу трудової книжки, не було. У телефонному режимі директор повідомив представника позивача про неможливість видачі трудової книжки ОСОБА_1 через короткий робочий день, відсутність його на робочому місці та не вирішенні питання з приводу звільнення позивача, зокрема не ознайомлення працівника з наказом про звільнення та необхідність його видачі працівнику під підпис особисто у понеділок 23.09.2024 р.

23.09.2024 позивач разом зі своїм представником прибув за адресою фактичного місцезнаходження товариства для особистого отримання трудової книжки. Позивачу у присутності директора товариства ОСОБА_3 , працівника товариства ОСОБА_4 , невідомого працівника та адвоката товариства було запропоновано ознайомитись із наказом про його звільнення 09.06.2023, а також запропоновано ознайомитись із наказом відповідача від 28 лютого 2022 р. № 6-К, яким передбачено наступне: «з 01 березня 2022 року тимчасово припинити трудові відносини з усіма працівниками до закінчення військових дій у м. Харків, або появи можливості відновлення діяльності підприємства». Ставити підпис про ознайомлення з таким наказом позивач відмовився, оскільки у зазначений у наказі період працював у відповідача та виконував покладені на нього функціональні обов`язки. У зв`язку із не підписанням вказаного наказу позивачу було відмовлено у видачі трудової книжки.

02.10.2024 позивачем отримано поштове повідомлення від 30 вересня 2024 року за підписом директора ОСОБА_3 , яким повідомлено, що «оскільки в день звільнення Ви були відсутні на роботі, наразі на підприємстві зберігається належна Вам трудова книжка. Відповідно до приписів до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників пересилання трудових книжок поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника. Станом на сьогоднішній день у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» відсутня письмова згода ОСОБА_1 щодо надсилання трудової книжки на його адресу. Враховуючи вищевикладене, пропонуємо Вам особисто з`явитись 07.10.2024 о 14 год 00 хв для отримання трудової книжки. Також, повторно направляємо на Вашу адресу копію наказу ТОВ «СІМТРЕЙД» № 2 від 09.06.2023 року (про звільнення ОСОБА_5 )». Зі змісту отриманої копії наказу ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» № 2 від 09.06.2023 року про звільнення позивач дізнався, що його звільнено 09.06.2023, йому не нарахована та не виплачена при звільненні компенсація за невикористану щорічну основну відпустку.

07.10.2024 позивач та його представник прибули до офісного приміщення відповідача за отриманням трудової книжки, де позивачу видали не оригінал трудової книжки, а трудову книжку з позначкою «Дублікат», з двома записами, а саме про прийом на роботу та звільнення його з роботи у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП». Трудову книжку із записами про відомості попередньої роботи, яка надавалася позивачем при прийомі на роботу, відповідач не видав позивачу. Журнал обліку трудових книжок також не було надано для здійснення відповідного запису про видачу дубліката трудової книжки.

10.10.2024 позивач направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення заяву від 07.10.2024 з вимогою повернути йому оригінал трудової книжки, наданої ним при прийомі на роботу, та провести остаточний розрахунок.

Позивач звернувся із запитом до органів пенсійного забезпечення про отримання індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з яких дізнався про не зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 01.03.2022 по 30.09.2022 (відомості форми ОК-5 та індивідуальні відомості про застраховану особу), зокрема, в поданій відповідачем інформації до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування та виплату відповідачем позивачу заробітної плати з 01.03.2022 по 30.09.2022.

Вважаючи, що припинення трудових відносин не відбувалося між позивачем та відповідачем з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року, враховуючи відсутність правових підстав для видачі наказу 28 лютого 2022 року № 6-К, та у зв`язку з безпідставним позбавленням позивача страхового стажу та порушення його права на пенсію, а також видачі трудової книжки з позначкою «Дублікат» з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою судді Краснокутського районного суду Харківської області від 01.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_6 засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» стосовно видачі трудової книжки ОСОБА_1 з позначкою «Дублікат» та зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» видати ОСОБА_1 оригінал його трудової книжки з усіма записами про трудову діяльність.

В обґрунтування даних вимог позивач зазначає, що після звільнення відповідачем було видано йому дублікат трудової книжки, що на його переконання є порушенням норм законодавства про працю. Вказаний висновок позивача є хибним та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства. ОСОБА_1 дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений 09.06.2023 року. Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника унормовано приписами ст. 38 КЗпП України. Так, згідно вказаної статті, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У зв`язку з чим відповідач зазначає, що позивачем не надавалось письмового попередження у встановлений законом строк про намір розірвати трудовий договір. 09.06.2023 року позивачем було подано заяву про звільнення за згодою сторін, при цьому 09.06.2023 року ОСОБА_7 до виконання власних трудових обов`язків не приступив, фактично був відсутнім на робочому місці, що підтверджується наданими в додатках документами та може бути підтверджено показами свідків, які є співробітниками директор ОСОБА_3 , менеджер ОСОБА_8 та бухгалтер ОСОБА_4 .

Зазначив, що в обґрунтування власних позовних вимог позивачем не було надано копії власної заяви про звільнення, яка б була датована 08.06.2023 року, більше того матеріали позовної заяви не містять належних та допустимих доказів отримання заяви від 08.06.2023 року власником ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» або уповноваженим ним органом, що в повному обсязі спростовує доводи позивача про його звільнення саме 08.06.2023 року. Таким чином, враховуючи волевиявлення позивача звільнитись саме 09.06.2023 року, відповідачем було прийнято оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 , а також направлено відповідне повідомлення до органів податкової служби. Також, відповідачем було здійснено розрахунок всіх належних позивачеві сум при звільненні та у повному обсязі здійснено виплату на картковий рахунок останнього. Зважаючи на ту обставину, що позивач у день звільнення на роботі не був присутній, ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» не мало об`єктивної можливості видати належну йому трудову книжку. Вказав, що матеріали позовної заяви не містять письмової згоди ОСОБА_7 щодо пересилання його трудової книжки поштою, більш того відсутні будь - які докази звернення ОСОБА_7 після звільнення до роботодавця з вимогою про видачу трудової книжки, надані нібито «докази» звернення у вигляді направлення на різноманітні електронні адреси заяв та запитів відповідачем не отримувались, оскільки невідомо кому належать вказані електронні адреси. Зазначив, що внаслідок військової агресії рф, що розпочалась 24.01.2022 року та активних бойових дій як на території Харківської області, так і м. Харкова, відповідачем було припинено здійснення господарської діяльності та, відповідно, було проведено часткову евакуацію ТМЦ та документації. Під час вказаних дій було частково втрачено первинну документацію, у тому числі трудову книжку позивача. 12.09.2024 року відповідачем було отримано запит адвоката позивача щодо видачі трудової книжки, на який було надано відповідь, що відповідно до приписів до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника, однак така згода на підприємстві відсутня, у зв`язку з чим було запропоновано ОСОБА_1 особисто з`явитись за отриманням трудової книжки. Також, 30.09.2024 року відповідачем було направлено на адресу позивача повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, а також повторно було направлено копію наказу про його звільнення. Лише після вказаних подій, 07.10.2024 року позивач та його представник з`явились за отриманням трудової книжки, де позивачу було видано належну йому трудову книжку з позначкою «Дублікат», оскільки як вже зазначалось, оригінал трудової книжки ОСОБА_1 було втрачено. Вказав, що позивач після отримання трудової книжки в категоричній формі відмовився надати відповідну розписку про її отримання та в супроводі свого адвоката поспішно залишили приміщення, не повідомивши про причини такої поведінки. Таким чином, на переконання відповідача, видача ОСОБА_1 трудової книжки з позначкою «Дублікат» є цілком законною відповідно до Порядку видачі дублікатів трудових книжок, передбаченого розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Тому, враховуючи вищевикладені фактичні обставини звільнення ОСОБА_1 та факт втрати належної йому трудової книжки (і відповідно неможливість видання оригіналу трудової книжки), дії ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» щодо видачі позивачеві дублікату трудової книжки представник відповідача вважає правомірними та такими, що відповідають приписам розділу 5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», що у повному обсязі спростовує позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» від 28 лютого 2022 року № 6-К та зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно в сумі 46900,00 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14729 грн 76 коп та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області уточнений звіт про нарахування заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно.

В обґрунтування даних позовних вимог позивач зазначає, що в період з 01.03.2022 по 30.09.2022 він перебував на робочому місці та виконував власні трудові обов`язки, а тому має право на отримання заробітної плати за вказаний період. Вказані вимоги у повному обсязі не визнаються відповідачем, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та 09.06.2023 був звільнений. Внаслідок військової агресії російської федерації з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану. 24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким визначаються особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, на період дії воєнного стану. Вказав, що на період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю в частині відносин, врегульованих цим законом. Відповідно до приписів частини 1 ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору- це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. В той же час частиною 3 вказаного Закону встановлено, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади.

Вказав, що оскільки Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлює спеціальний (позасудовий) порядок оскарження наказу (розпорядження) роботодавця про призупинення дії трудового договору, позивачем не було надано доказів оскарження спірного наказу від 28 лютого 2022 року № 6-К до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, що в свою чергу унеможливлює його оскарження в судовому порядку. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судовому захисту підлягають лише порушені права, наявність яких у даному випадку, позивачем не доведено, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. Окремо представник відповідача зазначив, що частиною 4 ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Оскільки відповідач в період часу з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно не працював, жодних своїх трудових обов`язків не виконував, більше того навіть не з`являвся на робочому місці (що підтверджується наданим табелем обліку робочого часу ОСОБА_9 ) то, відповідно, ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» не має жодних зобов`язань з виплати позивачеві заробітної плати за вказаний період. В той же час, відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» позивач має право на відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат за рахунок держави агресора. Наведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно в сумі 46900,00 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14729 грн 76 коп та зобов`язання позивача подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області уточнений звіт про нарахування позивачу заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 25000 грн, які просить покласти на позивача ОСОБА_1 .

Представник позивача 03.02.2025 засобами системи «Електронний суд» надала відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 12.02.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_6 задоволено частково: поновлено пропущений процесуальний строк на подання відзиву в цивільній справі №627/1328/24; прийнято відзив та долучено до матеріалів справи; задоволено клопотання щодо виклику та допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 . Долучено відповідь на відзив на позовну заяву, подану представником позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.03.2025 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог, а також клопотання про залучення ГУ ДПС у Харківській області та ГУ ПФУ в Харківській області до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Задоволено заяву представника позивача про поновлення строку на подання доказів та долучено до матеріалів цивільної справи: копію адвокатського запиту № 2/02 від 06.02.2025; копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 11.02.2025 № 5746/6/20-40-04-14- 10; копію адвокатського запиту № 3/02 від 11.02.2025; копію листа ФОП ОСОБА_10 від 11.02.2025 разом з видатковими накладними; копії видаткових накладних ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» про поставку товарів ФОП ОСОБА_11

11 березня 2025 року засобами системи «Електронний суд» представник третьої особи - ГУ ДПС у Харківській області надав письмові пояснення, в яких зазначив, що для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вказав, що копія довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), видана управлінням Пенсійного фонду України, не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір. Таким чином, відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 відносно позивача підтверджують лише наявність його страхового стажу (та його відсутність), зокрема, за період з 2020 року до 2023 року, не можуть бути прийняті як належні докази щодо розміру заробітної плати та бути підставою для визначення розміру заборгованості по заробітній платі за період з березня 2022 року до вересня 2022 року. Посилання позивача, відповідно до якого відповідач не ознайомлював позивача з приписами статті 29 КЗпП України (щодо обов`язку роботодавця до початку роботи працівника за трудовим договором), зокрема, з розміром заробітної плати, на думку ГУ ДПС, потребують перевірки, позаяк ОСОБА_1 тривалий час виконував певну трудову функцію, а спірним періодом є лише період з 01.03.2022 по 30.09.2022, на протязі якого позивач (з його слів абз.6 арк.4 позовної заяви з 01.03.2022 працював у відповідача та виконував покладені на нього функціональні обов`язки). Також потребують з`ясування джерела отримання доходу позивачем, можливо факти отримання ним заробітної плати (в готівковій формі) за виконання покладених на позивача функціональних обов`язків (яких саме) у період з 01.03.2022 по 30.09.2022, відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 відносно позивача підтверджують лише наявність його страхового стажу (та його відсутність), зокрема, за період з 2020 року до 2023 року, не можуть бути прийняті як належні докази щодо розміру заробітної плати та бути підставою для визначення розміру заборгованості по заробітній платі за період з березня 2022 року до вересня 2022 року.

Вказав, що представник позивача провів розрахунки належних до виплати позивачу заробітної плати та компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки на свій власний розсуд - без урахування чинних положень Порядку №100, використовуючи з цією метою копію довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформовану 24.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, що не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір, ним не надані підтвердні документи щодо розміру заробітної плати позивача, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) щодо обліку тривалості відпрацьованого робочого часу, то заявлені представником позивача вимоги про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно в сумі 46900,00 грн., компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14871 грн. 38 коп. та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області уточненого звіту про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно, на думку ГУ ДПС - є передчасними.

Зазначив, що право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі. Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що датою початку вчинення дій, спрямованих на отримання належної позивачу трудової книжки, є лише 04 вересня 2024 року, тобто такі дії вчинені позивачем після спливу значного проміжку часу (більше ніж один рік) після подання позивачем заяви про звільнення з займаної посади за угодою сторін 08.06.2023.

Також вказав, що у разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку. Отже, на думку ГУ ДПС, додаткової перевірки потребує факт передачі позивачем власної трудової книжки до відділу кадрів або іншого підрозділу підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників при прийомі на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП». Просить врахувати надані пояснення при вирішенні справи по суті.

27.03.2025 засобами системи «Електронний суд» від представника третьої особи - ГУ ПФУ в Харківській області надійшли письмові пояснення по справі, в яких начальник управління Баєва Г.О. вказала, що для здійснення повноважень, визначених Законом України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», між органами Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України здійснюється міжвідомчий обмін інформацією в автоматичному режимі на центральному рівні в електронній формі. У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дані до Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, що надходять з джерел, передбачених статтею 18 Закону № 2464. Згідно з п.3 розділу ІV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Станом на 13.03.2025 у порядку міжвідомчого обміну від органів Державної податкової служби України Пенсійним фондом України на центральному рівні отримані відомості, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебував у трудових відносинах зі страхувальником ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП», з 03.02.2020 (наказ № 1 від 03.02.2020 року) по 09.06.2023 (наказ № 2 від 09.06.2023, підстава звільнення ст. 36 п.1 КЗпПУ). Також повідомлено, що за 2022-2023 страхувальником була надана наступна інформація про вказану застраховану особу у складі звітів «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску»: у Податкових розрахунках за 1-4 квартали 2022 року та 1-2 квартали 2023 року надані відомості щодо кількості календарних днів перебування у трудових/цивільно-правових відносинах зі страхувальником протягом січня 2022 рокучервня 2023 року; у Податкових розрахунках за 1-3 квартали 2022 року надані відомості щодо кількості календарних днів без збереження заробітної плати за березеньвересень 2022 року у розмірі 31, 30, 31, 30, 31, 31 та 30 календарних днів відповідно; у Податкових розрахунках за 1 та 4 квартали 2022 року та 1-2 кварталі 2023 року надані відомості щодо нарахування ОСОБА_1 заробітної плати (доходу) за січень-лютий 2022 року та з жовтня 2022 року по червень 2023 року; у Податковому розрахунку за 2 квартал 2023 року надані відомості щодо припинення трудових відносин з ОСОБА_1 09.06.2023.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 23.04.2025 заяву представника позивача ОСОБА_2 про поновлення строку на подання доказів задоволено: поновлено процесуальний строк для подання доказів та долучено до матеріалів цивільної справи копію адвокатського запиту до ГУ ДПС в Харківській області від 13.03.2025 № 4/03; копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 19.03.2025 № 12955/6/20-40-24-01-08.

Ухвалою суду від 12.12.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_6 про відмову від допиту свідка задоволено: прийнято відмову представника відповідача ОСОБА_6 від допиту свідка ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12.12.2025 заяву представника позивача Худякової Н.О. про поновлення строку на подання доказів задоволено: поновлено представнику позивача процесуальний строк для подання доказів та долучено до матеріалів цивільної справи: копію запиту на публічну інформацію від 05.09.2025; копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 10.09.2025 № 170/ЗПІ/20-40-04-14-08; копію запиту на публічну інформацію від 21.11.2025; копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 26.11.2025 № 225/ЗПІ/20-40-04-15-03; відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у відповідь на запит у електронному вигляді від 27.11.2025. Дозволено представнику позивача ОСОБА_2 надати додаткові письмові пояснення по цивільній справі та долучено їх до матеріалів цивільної справи.

Від представника позивача ОСОБА_2 07.01.2026 засобами системи «Електронний суд» надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Від представника відповідача Овсяника С.А. 07.01.2026 засобами системи «Електронний суд» надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з позивача ОСОБА_1 суму судових витрат у виляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. Зазначив, що обґрунтування розміру понесених витрат відповідач надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Худякова Н.О. в режимі відеоконференцзв`язку позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, надала відповідні пояснення.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо позовних вимог заперечував. Зазначив, що вина відповідача відсутня, жодних умисних дій з їхньої сторони не було. Просить відмовити у задоволенні позову. 11.12.2025 засобами системи «Електронний суд» представник відповідача подав заяву про проведення подальшого розгляду справи за відсутності представника ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП».

Третя особа - Головне управління ДПС у Харківськіи? області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - ГУ ПФУ в Харківській області в судове засідання не з`явилася. 16.12.2025 засобами системи «Електронний суд» від начальника Головного управління Баєвої Г. О. надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника ГУ ПФУ в Харківській області та прийняти рішення в межах чинного законодавства з урахуванням наданих раніше пояснень.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Вказані положення закону кореспондуються зі статтями 15 та 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині першій статті 21 Кодексу законів про працю України України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто, заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 з 03.02.2020 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» та займав посаду менеджера з продажу непродовольчих товарів, що підтверджується записом у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , відомостях про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ.

З пояснень представника позивача 08.06.2023 ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» Немченка С.В. подано заяву про звільнення із займаної посади за угодою сторін, п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Однак, у заяві, доданої до матеріалів цивільної справи, викреслені слова «п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП Укр», а також викреслена дата «08.06.23». Одночасно дописано «з 09.06.23» та вказана дата «09.06.23». Вказані виправлення, які внесені до заяви позивача, не підтверджені підписом ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву, а також у судовому засіданні представник відповідача вказав, що позивачем було подано заяву про звільнення за згодою сторін 09.06.2023 року, при цьому зазначив, що цього дня ОСОБА_7 до виконання власних трудових обов`язків не приступив, фактично був відсутнім на робочому місці, у підтвердження чого надав табель обліку робочого часу, в якому стоїть відмітка про відсутність ОСОБА_1 09.06.2023 НА.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 (із змінами) днем звільнення вважається останній день роботи.

Оскільки в обґрунтування власних позовних вимог позивачем не надано копії власної заяви про звільнення, яка б була датована 08.06.2023 року, з відміткою про її отримання ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» саме 08.06.2023 року, таким чином суд рахує датою звільнення позивача із займаної посади саме 09.06.2023.

09.06.2023 року директором ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» винесено наказ №2 про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з продажу непродовольчих товарів за згодою сторін (ст. 36 п.1 КЗпП України).

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У порушення вимог статті 47 КЗпП України в день звільнення позивачу не було видано копію наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та не видано трудову книжку.

Представник відповідача вказав, що оскільки 09.06.2023 позивач до виконання трудових обов`язків не приступив, фактично був відсутнім на робочому місці, тому копія наказу про його звільнення, а також трудова книжка вручена не була. Окрім того зазначив, що товариством було здійснено розрахунок всіх належних позивачеві сум при звільненні та у повному обсязі здійснено виплату на картковий рахунок останнього, у підтвердження чого надав відомість нарахування коштів №258 від 09.06.2023 про зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 суми в розмірі 3629,94 грн та відомість №261 від 26.06.2023 про зарахування суми в розмірі 94,88 грн.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 05 лютого 2021 року №1217-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» установлено, що включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність працівників здійснюється протягом п`яти років з дня набрання чинності цим Законом на підставі відомостей, поданих страхувальником або застрахованою особою у порядку та строки, встановлені Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин. Після завершення цих робіт наявні трудові книжки видаються працівникам особисто під підпис. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення.

Відповідно до пунктів 2-4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктом 4 цієї постанови передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуть на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно з пунктом 4.1 та пунктом 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Представник позивача зазначає, що позивач неодноразово усно звертався до керівництва відповідача після звільнення з роботи щодо видачі йому трудової книжки. Після неодноразових звернень до керівництва відповідача з проханням повернути трудову книжку із записом про звільнення, на підтвердження факту перебування оригіналу трудової книжки у відповідача, позивачу була надіслана месенджером Вайбер працівником відповідача ОСОБА_4 фотокопія сторінки 28 його трудової книжки із записом про звільнення без підпису директора Немченка С.В. та печатки товариства (а.с.26).

Листом від 11 вересня 2024 року директором товариства Немченко С.В. надано відповідь на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_2 від 06.09.2024 за №01/09, якою повідомлено, що «трудова книжка ОСОБА_1 не видавалася і не направлялася. Після звільнення в телефонних розмовах ОСОБА_12 неодноразово повідомляв про бажання отримати трудову книжку особисто на руки, але станом на 11.09.2024 року за її отриманням не з`являвся».

12 вересня 2024 року представник позивача, адвокат Худякова Н.О. звернулася з адвокатським запитом до товариства, у якому просила надати інформацію про розгляд заяви ОСОБА_1 від 03.09.2024 про направлення трудової книжки поштовим відправленням. Листом від 17 вересня 2024 року директором товариства ОСОБА_3 надано відповідь, якою повідомлено, що «у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» відсутня письмова згода ОСОБА_1 щодо надсилання трудової книжки на його адресу. Надана у додатках до адвокатського запиту копія заяви від 03.09.2024 року не є належним доказом волевиявлення (згоди) ОСОБА_1 на пересилання його трудової книжки засобами поштового зв`язку». При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано особисто з`явитись за отриманням трудової книжки, попередньо узгодивши дату та час отримання з директором товариства Немченко Станіславом, к.т. НОМЕР_3 .»

З пояснень представника позивача встановлено, що 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 разом зі своїм представником прибули до товариства для особистого отримання трудової книжки. Однак, за місцем знаходження товариства, директора товариства або особи, уповноваженої на видачу трудової книжки, не було. Зателефонувавши до директора товариства, представником позивача отримано відповідь про неможливість видачі трудової книжки ОСОБА_1 через короткий робочий день, відсутність його на робочому місці та не вирішені питання з приводу звільнення позивача, зокрема не ознайомлення працівника з наказом про звільнення та необхідність його видачі працівнику під підпис особисто у понеділок 23.09.2024 р.

23 вересня 2024 року позивач разом зі своїм представником прибули за адресою місцезнаходження товариства для особистого отримання трудової книжки.

Позивачу ОСОБА_1 , у присутності директора товариства ОСОБА_3 , працівника товариства ОСОБА_4 , невідомого працівника та адвоката товариства було запропоновано ознайомитись із наказом про його звільнення 09.06.2023, а також запропоновано ознайомитись із наказом відповідача від 28 лютого 2022 року № 6-К, яким передбачено наступне «з 01 березня 2022 року тимчасово припинити трудові відносини з усіма працівниками до закінчення військових дій у м. Харків, або появи можливості відновлення діяльності підприємства» (а.с.22).

У відповідь представник позивача ОСОБА_2 вказала, що припинення трудових відносин з 01 березня 2022 року між сторонами не відбувалося, а тому відсутні правові підстави для видачі такого наказу.

У зв`язку з тим, що трудовим законодавством взагалі не передбачено можливості «тимчасового припинення трудових відносин», ставити підпис про ознайомлення з таким наказом позивач ОСОБА_1 відмовився, оскільки у зазначений у наказі період під час воєнного стану працював у відповідача та виконував покладені на нього функціональні обов`язки. Адміністрація товариства, з перших днів введення воєнного стану виїхала до Полтавської області. Матеріальні цінності, а саме товари для продажу, знаходилися у м. Харкові у складських приміщеннях, з яких реалізовувалася найманими працівниками, які залишилися у м. Харкові, у тому числі і позивачем. У підтвердження вказаного, представником позивача на адвокатський запит надано відповідь ФО-П Токар Д.С. від 11.02.2025 про те, що представник ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» Попов О.А. у період з 01.03.2022 по 30.09.2022 здійснював доставку товарів до м. Мерефа Харківської області фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 . Також представником позивача у підтвердження виконання функціональних обов`язків Поповим О.А. у зазначений період долучені до матеріалів справи видаткові накладні ФО-П ОСОБА_11 від 13.07.2021, 28.07.2022, 24.08.2022, 25.08.2022.

У зв`язку із не підписанням наказу товариства від 28 лютого 2022 р. № 6-К позивач того дня не отримав трудової книжки.

02 жовтня 2024 року позивачем ОСОБА_1 отримано повідомлення директора Немченка С.В. від 30 вересня 2024 року, з якого вбачається, що «Оскільки в день звільнення позивач був відсутній на роботі, наразі на підприємстві зберігається належна йому трудова книжка. Відповідно до приписів до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників пересилання трудових книжок поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника. Станом на сьогоднішній день у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» відсутня письмова згода ОСОБА_1 щодо надсилання трудової книжки на його адресу. Враховуючи вищевикладене, пропонуємо Вам особисто з`явитись 07.10.2024 о 14 год 00 хв для отримання трудової книжки. Також, повторно направляємо на Вашу адресу копію наказу ТОВ «СІМ ТРЕЙД» № 2 від 09.06.2023 року (про звільнення ОСОБА_5 )».

Таким чином позивач ОСОБА_1 02 жовтня 2024 року отримав копію наказу про його звільнення 09.06.2023 року з посади менеджера з продажу непродовольчих товарів за згодою сторін.

Однак, у вказаному наказі не було зазначено про нараховану, та відповідно, не виплачену при звільненні компенсацію ОСОБА_1

07 жовтня 2024 року позивач з представником ОСОБА_2 прибули до офісного приміщення відповідача за отриманням трудової книжки, де позивачу видали не оригінал трудової книжки, а трудову книжку з позначкою «Дублікат», до якої внесені лише 2 записи - про прийом на роботу та звільнення його з роботи у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» (а.с.25).

Трудову книжку із записами про відомості попередньої роботи, яка надавалася позивачем при прийомі на роботу, відповідач не видав.

10.10.2024 позивач направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення заяву від 07.10.2024 з вимогою повідомити про причини невидачі трудової книжки із записами про попередні місця роботи, яка була надана відповідачу при оформленні на роботу, а також прохав провести повний розрахунок. Однак лист повернувся позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с.29-31).

Так, представник відповідача ОСОБА_6 суду повідомив, що матеріали позовної заяви не містять письмової згоди ОСОБА_7 щодо пересилання його трудової книжки поштою, більш того відсутні будь - які докази звернення ОСОБА_7 після звільнення до роботодавця з вимогою про видачу трудової книжки, надані нібито «докази» звернення у вигляді направлення на різноманітні електронні адреси заяв та запитів відповідачем не отримувались, оскільки невідомо кому належать вказані електронні адреси. Зазначив, що внаслідок військової агресії рф, що розпочалась 24.01.2022 року та активних бойових дій як на території Харківської області, так і м. Харкова, відповідачем було припинено здійснення господарської діяльності та, відповідно, було проведено часткову евакуацію ТМЦ та документації. Під час вказаних дій було частково втрачено первинну документацію, у тому числі трудову книжку позивача. 12.09.2024 року відповідачем було отримано запит адвоката позивача, щодо видачі трудової книжки, на який була надано відповідь, що відповідно до приписів до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника, однак така згода на підприємстві відсутня, у зв`язку з чим було запропоновано ОСОБА_1 особисто з`явитись за отриманням трудової книжки. Також, 30.09.2024 року відповідачем було направлено на адресу позивача повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, а також повторно було направлено копію наказу про його звільнення. Лише після вказаних подій, 07.10.2024 року позивач та його представник з`явились за отриманням трудової книжки, де позивачу було видано належну трудову книжку з позначкою «Дублікат», оскільки оригінал трудової книжки ОСОБА_1 було втрачено. При цьому зазначив, що позивач після отримання трудової книжки в категоричній формі відмовився надати відповідну розписку про її отримання та в супроводі свого адвоката поспішно залишили приміщення. В підтвердження чого надав акт від 07.10.2024 про відмову ОСОБА_1 надати письмове підтвердження про отримання ним трудової книжки, згідно якого вбачається, що враховуючи, що в день зільнення 09.06.2023 ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці, з моменту звільнення за отриманням трудової книжки до товариства не звертався та письмової згоди щодо надсилання трудової книжки на його адресу не надавав, фактичним днем видачі ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» трудової книжки ОСОБА_1 є 07 жовтня 2024 року.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з проханням отримати трудову книжку, було дотримано вимоги щодо повідомлення позивача про необхідність отримання трудової книжки та розрахунку при звільненні, зокрема надсилалось поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки та зазначеного розрахунку.

Натомість, представником відповідача жодним чином не було надано суду доказів у підтвердження того, що під час евакуації товарно-матеріальних цінностей та первинної документації було втрачено трудову книжку позивача. Вказані факти товариством «СІМ ТРЕЙД ГРУП» також підтверджені не були.

Вказані обставини свідчать саме про невидачу роботодавцем трудової книжки та виданого у подальшому дублікату трудової книжки ОСОБА_1 із записами про працевлаштування та звільнення лише у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП».

Верховний Суд у своїх постановах у справі № 600/121/19 від 09 березня 2021 року та у справі № 761/9584/15-ц від 26 червня 2019 року наголошує, що трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається.

Розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 (із змінами і доповненнями), передбачено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а в графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Таким чином, оформлений та виданий відповідачем ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» дублікат трудової книжки позивача не відповідає вимогам Інструкції № 58.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, що набрав чинності 10 червня 2021 року, статтю 48 Кодексу законів про працю України викладено у новій редакції, відповідно до якої, зокрема облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Листом Директора Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації від 14.10.2024 № 2800-060202-8/62159 на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_2 від 11.10.2024 повідомлено, що станом на дату набрання відповіді, відомості для включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність особи, зазначеної у запиті, від страхувальника не надходили.

Вказаним листом підтверджується, що відповідач не надав відомості про трудову діяльність позивача для включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто відповідачем не було вжито заходів щодо оформлення електронної трудової книжки позивача. Наразі відомості про попередню роботу позивача містяться лише у трудовій книжці позивача.

Відповідно до п.6.2. Інструкції №58 трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 05 лютого 2021 року №1217-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» установлено, що включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність працівників здійснюється протягом п`яти років з дня набрання чинності цим Законом на підставі відомостей, поданих страхувальником або застрахованою особою у порядку та строки, встановлені Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин. Після завершення цих робіт наявні трудові книжки видаються працівникам особисто під підпис. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Слід зауважити, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція), як акт нижчої юридичної сили, має застосовуватися у тій частині, яка не суперечить нормам, зокрема КЗпП України, як акту вищої юридичної сили.

Так, зокрема, пунктом 4.1. Інструкції передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (пункт 4.2. Інструкції).

Оскільки трудова книжка є персоніфікованим документом, який належить працівнику, то у випадку її знаходження у роботодавця на момент звільнення працівника, такий документ має бути повернутий останньому.

За клопотанням представника відповідача допитаний у якості свідка ОСОБА_3 , директор товариства пояснив суду, що ОСОБА_1 працював у товаристві з 2018-2019 років на посаді менеджера з продажу сантехнічних груп товару. За ним була закріплена м. Полтава та Полтавська область, а також закріплений службовий автомобіль. У зв`язку з оголошенням 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, він зателефонував особисто всім співробітникам, в тому числі ОСОБА_1 , та повідомив про те, що з 01 березня 2022 року всі працівники будуть відправлені у відпустку без збереження заробітної плати, або мають звільнитися, якщо виїжджають. Вказав, що залишив ОСОБА_1 службовий автомобіль для евакуації сім`ї чи надання комусь допомоги. Весь період війни і до звільнення позивача автмобіль був у користуванні ОСОБА_1 . Зазначив, що позивач задля збереження стажу роботи погодився на відпустку за власний рахунок. Впродовж весни, літа 2022 року директор всіх обдзвонював, підтримував зв`язок. Восени 2022 року телефонував працівникам та пропонував вийти на роботу на четверть ставки для збереження податків, стажу. На початку 2023 року приблизно в січні працівники вийшли на роботу, директор керував безпосередньо з м. Харкова. Вказав, що у ОСОБА_1 почалися проблеми з продажами, окрім основної роботи також займався натяжними потолками, менше виконував безпосередні функціональні обов`язки.

Навесні 2023 року у ОСОБА_1 почав ламатися автомобіль через нецільове його використання. З цього приводу між ними почалися сварки, машина стала на СТО. Зазначив, що він запідозрив ОСОБА_1 у тому, що він працює в іншій компанії.

09 червня 2023 року ОСОБА_3 , приїхавши в офіс, знайшов у себе на столі заяву ОСОБА_1 про звільнення, у якій були замальовані, неправильні дати. Після цього ОСОБА_1 на зв`язок не виходив. Зателефонував у 2024 році та з`явився з адвокатом за трудовою книжкою. Однак, замість трудової книжки ОСОБА_1 видали її дублікат. ОСОБА_3 суду пояснив, що у серпні-вересні він переслав своєму знайомому ключі від офісу та сейфу. По відеозв`язку склали документацію у різні пакунки та запакував скотчем, які він направив новою поштою з м. Мерефа до м. Миргорода, куди евакуювався ОСОБА_3 зі своєю сім`єю. Однак, у той час був приліт у відділення Нової пошти, внаслідок чого декілька ящиків з документацією товариства згоріли, у тому числі і трудова книжка позивача.

Зазначив, що за період з 01 березня 2022 року по осінь 2022 року господарська діяльність товариством не здійснювалась, ОСОБА_1 не працював, був винесений наказ про перебування працівників у відпустці без збереження заробітної плати, оскільки товариство було неспроможним. Вважає, що подані позивачем копії накладних є неправдивими, оскільки на них відсутні печатки товариства. Зазначив, що до кожної поставки додається пакет документів: рахунок, договір поставки та ін. ОСОБА_1 відмовлявся підписувати будь-які документи, підтримували зв`язок лише один раз на місяць в телефонному режимі. Після поданої ОСОБА_1 заяви про звільнення, з ним намагалася зв`язатися бухгалтер, однак зв`язок з ним пропав. Після цього товариство подало звітність до органів ПФУ, ДПІ про те, що ОСОБА_1 не працює, в день звільнення провели з ним повністю розрахунки.

Крім того, у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 , який пояснив, що він працює менеджером у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» з 2019 року, займається розвитком і утриманням клієнтської бази, пропонує продукцію. Знайомий з ОСОБА_1 , який був звільнений.

Вказав, що наприкінці лютого 2022 року йому зателефонував директор ОСОБА_3 та повідомив, що підприємство на деякий час припиняє свою роботу. З березня 2022 року по кінець вересня 2022 року товариство не працювало. За цей час заробітну плату не отримували та вказав, що йому невідомо, щоб хтось зі співробітників працював. Без директора працювати неможливо, оскільки він підписує накладні, після цього разом з товаром привозять клієнту, проходять всі операції, проходить оплата, і клієнт підписує зразок накладної, який передаємо до офісу. Вказав, що будь-якої заяви на припинення роботи не пам`ятає, чи писав. Зазначив, що привозив ОСОБА_1 пакет документів після звільнення на підпис, але він забрав документи, сказавши, що треба ознайомитися. Також повідомив, що у цей період часу він зустрічався з позивачем у м. Полтава.

У судовому засіданні представником відповідача було вказано, що трудова книжка ОСОБА_1 була знищена при пересиланні документації до м. Миргорода. Зазначене також підтвердив при допиті свідок ОСОБА_3 .

Однак, вказаний факт спростовується тим, що підприємство, з пояснень сторін, з жовтня 2022 року відновило свою діяльність у м. Харкові та станом на дату звільнення позивача директор працював в офісі у м. Харкові. Окрім того, позивачем до позовної заяви додано копію з його трудової книжки із записом про звільнення 09 червня 2023 року, тобто запис у трудову книжку був внесений у червні 2023 року, коли директор товариства Немченко С.В. уже повернувся до м. Харкова. Також, відповідачем, як роботодавцем, було порушено вимоги Інструкції №58, а саме, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Доказів про направлення вказаного повідомлення на адресу позивача, відповідачем до суду надано не було.

З огляду на вищевказані правові норми, заявлені позовні вимоги позивача, а також відсутність доказів повернення відповідачу ОСОБА_1 належної йому трудової книжки, а також підтвердження факту її втрати, суд вважає, що позов у частині визнання протиправними дій ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 з позначкою «Дублікат» та зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» видати ОСОБА_1 оригінал трудової книжки із записами про його трудову діяльність, підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» від 28 лютого 2022 року № 6-К, зобов`язати ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно в сумі 46900,00 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14871 грн 38 коп та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області уточнений звіт про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно, суд зазначає наступне.

Правовою підставою видання оскаржуваного наказу відповідача від 28 лютого 2022 р. № 6-К є «Наказ Президента України № 64/2022 «Про введення військового положення в Україні» від 24.02.2022 р. з наступними змінами та доповненнями та лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р.». Згідно даного наказу з 01 березня 2022 року тимчасово припинити трудові відносини з усіма працівниками до закінчення військових дій у м. Харків, або появи можливості відновлення діяльності підприємства.

Суд зазначає, що 24 лютого 2022 року Президентом України постановлений Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

15 березня 2022 року прийнято Закон України № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набрав чинності 24 березня 2022 року. Вказаний Закон визначає особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 13 цього Закону передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Представник відповідача долучив до відзиву на позовну заяву копію наказу від 28 лютого 2022 р. № 6-К наступного змісту: «надати з 01 березня 2022 року всім працівникам відпустки без збереження заробітної плати та тимчасово припинити трудові відносини з усіма працівниками до закінчення військових дій у м. Харків, або появи можливості відновлення діяльності підприємства».

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» первинним обліковим документом є, зокрема, табелі обліку використаного робочого часу, розрахунково-платіжні відомості працівника.

Позивач стверджує про визнання наказу №6-К від 28.02.2022 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач протиправно припинив з ним трудові відносини, а тому відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період з 01.03.2022 по 01.10.2022 року у розмірі 46900 грн (6700 грн*7 місяців).

Однак, як встановлено у судовому засіданні, згідно наданих відповідачем табелів обліку використання робочого часу за період з лютого 2022 по вересень 2022 року ОСОБА_1 у лютому 2022 року відпрацював 20 робочих днів, у березні 2022 року відпрацьовано 0 днів, у квітні 2022 року відпрацьовано 0 днів, у травні 2022 року - 0 днів, у червні 2022 року - 0 днів, у липні 2022 року - 0 днів, у серпні 2022 року - 0 днів, за вересень 2022 року 0 днів.

Згідно табелю обліку робочого часу за жовтень 2022 року ОСОБА_1 відпрацьовано 20 робочих днів, 40 годин.

Позивачем до матеріалів справи наданий лист Головного управління ДПС у Харківській області від 11.02.2025 № 5746/6/20-40-04-14-10, яким повідомлено, що згідно з наданими ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» розрахунками за І-ІІІ квартали 2022 року, гр. ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , заробітна плата за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 не нараховувалась, інформація щодо припинення трудових відносин гр. ОСОБА_1 з ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» відсутня.

Представником відповідача до відзиву подана заява ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» за підписом директора Немченка С.В. від 28.09.2022 за вих. № 28/09 до Харківської ДПІ ГУ ДПС у Харківській області про відсутність можливостей своєчасно виконувати податкові зобов`язання під час воєнного стану. Цим листом відповідач повідомив, що податкові накладні за лютий-травень були зареєстровані в Єдиному реєстрі вчасно. Податкові декларації з податку на додану вартість за лютий-квітень були подані своєчасно, за травень 14.07.2022, червень 26.07.2022. Об`єднана звітність ПДФО та ЄСВ за 1, 2 квартали 2022 р. була подана своєчасно. Незважаючи на воєнний стан та зменшення попиту на товар, підприємство намагається працювати та своєчасно виконувати свої податкові обов`язки. Повідомляють та просять взяти до уваги, що ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» планує відновити можливість виконувати свої податкові обов`язки з 01.10.2022.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 10.09.2025 № 170/ЗПІ/20-40-04-14-08 на запит ОСОБА_1 повідомлено, що підприємство ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП», податковий номер 41019573 здійснювало господарську діяльність з реалізації продукції у періоді з 01.03.2022 по 30.09.2022 роки».

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 26.11.2025 № 225/ЗПІ/20-40-04-15-03 на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 повідомлено, що ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» (податковий номер 40990269) було порушено порядок реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за травень, грудень 2017, травень, червень, листопад 2019, січень 2020, червень-вересень, листопад-грудень 2022, січень, березень 2023 року».

Також листом Головного управління ДПС у Харківській області від 19.03.2025 № 12955/6/20-40-24-01-08 повідомлено: «згідно з наданими ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» Розрахунками за податкові періоди 2022-2023 року, сума нарахованої заробітної плати (гр. 3а розділу І Додатка 4 ДФ до Розрахунку, Ознака доходу «101-заробітна плата, нарахована (виплачена)») клієнту адвоката Худякової Н.О. громадянину ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) (далі гр. ОСОБА_1 ) складає: січень 2022 року 7160,00 грн., лютий 2022 року - 6809,38 грн, жовтень 2022 року - 1790,00 грн., листопад 2022 року -1790,00 грн., грудень 2022 року - 1790,00 грн., січень 2023 року - 1790,00 грн., лютий 2023 року - 1790,00 грн., березень 2023 року - 1790,00 грн., квітень 2023 року - 1790,00 грн., травень 2023 року- 1790,00 грн., червень 2023 року- 4509,25 гривень (дата звільнення 09.06.2023). Ненарахування заробітної плати також підтверджується Відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у відповідь на запит у електронному вигляді від 27.11.2025.

Представником позивача до матеріалів справи доданий лист від 11.02.2025 ФО-П ОСОБА_13 , яким повідомлено, що ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» () у період з 01.03.2022 по 30.09.2022 здійснювало поставку продукції ФО-П ОСОБА_10 . Доставку до м. Мерефа Харківської області від ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» здійснював ОСОБА_1 . Також надані копії видаткових накладних за вказаний період та копії видаткових накладних від 28 липня 2022 року, 24 серпня 2022 року, 25 серпня 2022 року про поставку товару постачальником товарів: ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» на адресу ФО-П ОСОБА_11 в м. Мачухи, Полтава.

Однак, суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вказані видаткові накладні не відповідають вимогам до оформлення видаткової накладної, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88. Також, суд не може прийняти до уваги долучену представником позивача відповідь ФО-П Токар Д.С., оскільки суду не надано жодних доказів, що відповідь надавалася саме ОСОБА_10 . Окрім того, сторонами не заявлялося клопотання про допит ОСОБА_10 в якості свідка.

Оскільки в період часу з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» не працювало, позивач ОСОБА_1 посадових обов`язків не виконував, тому, відповідно у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» суд не встановив зобов`язань з виплати позивачеві заробітної плати за вказаний період та відповідно подати до ГУ ПФУ в Харківській області уточнений звіт про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 включно.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14871 грн 38 коп, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про відпустки» до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка, а також час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому не виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному статтями 25 і 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), що кореспондується з ч. 1 ст. 83 КЗпП (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву було надано розрахунок компенсації щорічної основної відпустки працівнику ОСОБА_1 , з якого вбачається, що позивачу за період роботи у ТОВ «СІМ ТРЕЙД ГРУП» було нараховано та виплачено компенсацію у розмірі 3629,94 грн.

Наказів про надання позивачу щорічних відпусток з дати укладення трудового договору (03.02.2020) до дати звільнення (09.06.2023) відповідачем не надано, тому право позивача ОСОБА_1 на отримання компенсації за невикористані дні щорічних відпусток є обґрунтованим.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Відповідачем не надано жодних доказів та розрахунків на спростування розрахунку позивача щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку із установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку.

У зв`язку з тим, що позивачу не надавалися щорічні відпустки з дати укладення трудового договору (03.02.2020) до дати звільнення (09.06.2023), він має право на отримання компенсації за невикористану відпустку у кількості 80 календарних днів, що розрахована наступним чином: 24 календарних дні за період роботи з 03.02.2020 по 02.02.2021; 24 календарних дні за період роботи з 03.02.2021 по 02.02.2022; 24 календарних дні за період роботи з 03.02.2022 по 02.02.2023; 8 календарних дні за період роботи з 03.02.2023 по 09.06.2023.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 4 Порядку № 100 передбачено, що у разі, якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Крім того, згідно отриманих позивачем Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) в період з жовтня 2022 р. по травень 2023 р. місячна заробітна плата позивача складає 6700 грн. - розмір мінімальної заробітної плати, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік.» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Отже, для розрахунку компенсації за невикористану щорічну відпустку має бути взята заробітна плата з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, за виключенням з розрахункового періоду часу, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, тобто 6700 грн помножені на 8 місяців, що становить 53600 грн.

Кількість календарних днів у розрахунковому періоді з 01.10.2022 по 31.05.2023 становить 243 дні. Отже, середньоденний заробіток позивача складає 220,58 грн. (53600 грн: 243 календарних дні).

Таким чином, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки позивача становить 17646,40 грн (220,58 грн. х 80 календарних днів).

З урахуванням нарахованої відповідачем ОСОБА_1 суми компенсації при звільненні у розмірі 4125,10 грн сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 13521,30 грн.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, з урахуванням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, представник позивача Худякова Н.О. надала суду: договір про надання правової допомоги №1/24 від 05.09.2024, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , детальний опис наданих послуг, акт наданих послуг від 16.12.2025, згідно якого позивач отримав від адвоката Худякової Н.О. послуги вартістю 10000,00 грн; платіжні інструкції від 16.12.2025 та 06.01.2026 щодо оплати ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 коштів на суму 10000 грн по договору про надання правової допомоги від 05.09.2024 №1/24, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2105 серії ХВ № 000400 на ім`я гр. ОСОБА_2 .

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10000,00 грн. є об`єктивною і розумною, та відповідає змісту і обсягу виконаної адвокатом роботи.

Отже, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги судом задоволено частково (75%), тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1937,92 грн, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджено копією квитанції від 16.12.2024.

У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову (75%), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1453,44 грн судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 293, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП» щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 з позначкою «Дублікат» та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП» видати ОСОБА_1 оригінал трудової книжки ОСОБА_1 з усіма записами про його трудову діяльність.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю«СІМ ТРЕИ?Д ГРУП» () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ?овичу компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 13521 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять одна) грн 30 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«СІМ ТРЕИ?Д ГРУП» () на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн 44 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«СІМ ТРЕИ?Д ГРУП» () на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

представник позивача: адвокат Худякова Наталія Олександрівна, адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП», , місцезнаходження: проспект Аерокосмічний, 43/1, кв.82, м. Харків, 61001.

представник відповідача: адвокат Овсяник Сергій Анатолійович, адреса: вул. Кооперативна, буд. 18, оф.1, м. Харків, 61003.

Повний текст рішення суду складено 07 січня 2026 року.

Суддя Каліберда В. А.