Провадження № 2/204/1054/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 01.10.2020-010001676 від 01 жовтня 2020 року в розмірі 11 900,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року укладено Кредитний договір № 01.10.2020-010001676. Відповідно до Заявки від 01 жовтня 2020 року Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 7 000,00 грн., з первинним строком на 14 днів, а Відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 06 листопада 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 11 900,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 7 000,00 грн. та за відсотками 4 900,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-28.03.2025 від 28 березня 2025 року. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 01.10.2020- 010001676 від 01 жовтня 2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 . На виконання п.п.9-10 ст.175 ЦПК України повідомляє, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму у розмірі 8 422,40 грн., що складається з судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості та просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 02 грудня 2025 року.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» було укладено Електронний кредитний договір № 01.10.2020- 010001676, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 26-28), заявкою відповідача від 01 жовтня 2020 року та відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 01.10.2020- 010001676 (а.с. 17). Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 7 000,00 грн. Строк користування кредитом за умовою «Короткий кредит» - 14 календарних днів з дати отримання. Строк користування кредитом за умовою «Довгий кредит» - 28 календарних днів з дати отримання. Проценти за умовою «Короткий кредит»: 1 960,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Проценти за умовою «Довгий кредит» - 4 900,00 грн., що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). Графік платежів за умовою «Короткий кредит» - сума Кредиту 7 000,00 грн. та проценти 1 960,00 грн. сплачуються до 15 жовтня 2020 року включно. Графік платежів за умовою «Довгий кредит» - сума Кредиту 7 000,00 грн. та проценти 4 900,00 грн. сплачуються до 29 жовтня 2020 року включно. Позичальник обирає умову «Короткий кредит» шляхом здійснення дій - повернення кредиту у дату, вказану в Графіку платежів за умовою «Короткий кредит» та сплати вищевказаних процентів за користування кредитом (проценти) за умовою «Короткий кредит». Сторони погоджуються, що при нездійсненні позичальником вказаних дій кредит вважається отриманим за умовою «Довгий кредит», а позичальник зобов`язаний повернути кредит у дату, вказану в Графіку платежів за умовою «Довгий кредит» та сплатити вищевказані проценти за користування кредитом (проценти) за умовою «Довгий кредит».

Крім того, 01 жовтня 2020 року відповідачем підписано Заяву позичальника про перекредитування/зарахування, в якій позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7 000,00 грн. за кредитним договором 01.10.2020- 010001676 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7 000,00 грн. за кредитним договором 17.09.2020-010000162 від 17 вересня 2020 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором 01.10.2020- 010001676 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором 17.09.2020-010000162 від 17 вересня 2020 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана Заявка є частиною кредитного договору № 01.10.2020- 010001676. (а.с. 22).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

В подальшому, 28.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-280325-15, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми відступлені йому Клієнтом згідно цього договору (а.с.13-16).

Відповідно до Переліку №1 від 28.03.2025 року до договору факторингу № СЦ-280325-15 від 28 березня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 01.10.2020-010001676 від 01 жовтня 2020 року, укладеним з ОСОБА_1 , сума заборгованості становить 11 900,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 900,00 грн. сума заборгованості за процентами (а.с. 29-30).

Згідно довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 01.10.2020- 010001676 від 01 жовтня 2020 року, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 11 900,00 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн., заборгованість за відсотками 4 900,00 грн. (а.с. 12).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з ОСОБА_1 .

Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту у спосіб визначений позивачем.

Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 01.10.2020- 010001676 від 01 жовтня 2020 у загальному розмірі 11 900,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн., заборгованість за відсотками 4 900,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» правничу допомогу у даній справі надавав адвокат Моісеєнко М.Ю., що підтверджується договором № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» та Адвокатським об`єднанням «Верітас Центр» (а.с. 32).

В подальшому, тобто 14 серпня 2024 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» було підписано Додаткову угоду №4 до Договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року в якій зазначено, що на підставі Протоколу засідання загальних зборів членів (учасників) Адвокатського об`єднання «Верітас Центр» №08/2024 від 09 серпня 2024 року відбулась зміна найменування Виконавця з Адвокатське об`єднання «Верітас Центр» на Адвокатське об`єднанням «Лекс Верітас». Адвокатське об`єднання «Лекс Верітас» є правонаступником усіх прав та обов`язків Адвокатського об`єднання «Верітас Центр». У зв`язку з цим сторони домовились внести зміни у Договір, а саме преамбулу тексту договору та викласти у новій редакції (а.с.33).

Крім того, 03 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» було підписано Додаткову угоду №4 до Договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, відповідно до якої сторони погодили викласти у п. 2 даної Додаткової угоди зміни до п.п.3.1, а саме: вартість послуг 6 000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються Замовником самостійно (а.с.34).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

06 листопада 2025 року адвокатом Моісеєнко М.Ю. було складено та підписано Звіт про виконану роботу відповідно до Договору 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, згідно з яким Виконавцем надано Замовнику за його запитом послуги у відповідності та на умовах Договору, а саме: сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; складено позов; роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано Замовнику для відправлення відповідачу; замовлено сплату судового збору; проведена детальна консультація Замовника щодо дій після відкриття провадження та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи, загальна вартість яких становить 6 000,00 грн. (а.с. 18).

Отже, суд вважає встановленим, що позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Моісеєнка М.Ю., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 6 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у вказаній справі є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт.

При цьому суд зауважує, що у Звіті про виконану роботу від 06 листопада 2025 року сторонами не визначено загальний час, витрачений адвокатом на надання зазначених в ньому послуг, що позбавляє суд можливості врахувати реальний обсяг витраченого адвокатом часу при визначенні вартості таких послуг, їх реальності та необхідності.

Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяву через електронний суд).

На підставі ст.ст. 15, 16, 512, 514, 526, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601) заборгованість за кредитним договором № 01.10.2020- 010001676 від 01 жовтня 2020 року у загальному розмірі 11 900,00 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот гривень, 00 копійок), яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень, 00 копійок), заборгованість за відсотками 4 900,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез