12.03.2026 Справа № 363/7586/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Дрозд В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.04.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 717628, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. З урахуванням положень Закону України «Про електронну комунікацію», договір укладено в електронному виді, шляхом підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 068 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 2000, 00 грн.; заборгованість за процентами - 13 068, 00 грн. 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 01022024-1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 717628 від 10.04.2023 року. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 717628 від 10.04.2023 року в загальному розмірі 15 068, 00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, а також витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію: чи належить банківська картка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ); чи була успішною транзакція здійснена 10.04.2023 року на банківську картку № НОМЕР_1 у сумі 2 000,00 грн., та у разі підтвердження, чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № НОМЕР_1 ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 .

На виконання ухвали суду листом від 21.02.2026 року № БТ/Е-5618, який до суду надійшов 23.02.2026 року АТ «Універсал Банк» повідомило, що банківська карта № НОМЕР_1 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ); транзакція, здійснена 10.04.2023 року в сумі 2 000, 00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 була успішною; грошові кошти за цією транзакцією були зараховані на відповідний рахунок власника банківської картки № НОМЕР_1 ; верифікація особи власника банківської картки № НОМЕР_1 проводилась згідно з регламентом банку.

Від відповідача до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не доведено факт отримання ним коштів за договором про надання кредиту від 10.04.2023 року № 717628. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності у нього боргу позивачем надані розрахунки заборгованості і сформовану ТОВ «Пейтек» довідку про нібито перерахунок відповідачу коштів. Однак, наголосив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Натомість позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт зменшення активів первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Щодо долученої позивачем довідки ТОВ «Пейтек» зазначив, що вона не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки не містять ні повних реквізитів кредитора (коду ЄДРПОУ) ні його реквізитів (ПІБ, РНОКПП, тощо). Тому вважає, що долучені позивачем до справи документи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування йому суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), тому не є доведеним факт укладення кредитних договорів між ним та первісним кредитором. Просив, суд також врахувати, що нарахована первісним кредитором сума по відсоткам за користування кредитом 13 068,00 грн. значно перевищує суму кредиту (тіло кредиту 2000 грн.), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Окрім того, вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу є надмірною і неспівмірною зі складністю справи, наданими адвокатом послугами та виконаних робіт, ціною позову. Посилаючись на викладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що аргументи викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Щодо заперечень в частині доказів отримання відповідачем кредитних коштів зазначив, що до справи долучено повідомлення про перерахування коштів від ТОВ «Пейтек», що підтверджує факт перерахування коштів позичальнику, оскільки згідно договору № 03052022-1 укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Пейтек» останнє здійснює перекази коштів на рахунок позичальників. Даний документ містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит», Session ID, сайт торгівця, код авторизації, Банк-еквайр, призначення платежу, суми цифрами, що відповідає вимогам чинного законодавства. ТОВ «Пейтек» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки відповідно до п.2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . ТОВ «Селфі Кредит» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на вже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. З огляду на дану умову договору, кошти відповідачу були перераховані на банківську картку, яка була зазначена саме ним. В частині заперечень відповідача щодо нарахованих відсотків зазначив, що відповідач підписуючи кредитний договір, підтвердив, що перед його укладанням йому була в чіткій та зрозумілій формі надана вся інформація щодо умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наявний у матеріалах справи з 10.04.2023 року по 08.05.2023 року нарахування відсотків здійснювалось за зниженої процентною ставкою в розмірі 19,8 грн. щоденно відповідно до п.1.5.2 договору. Оскільки відповідачем не було здійснено жодних оплат на погашення заборгованості з 10.05.2023 року по 01.02.2024 року нарахування відсотків здійснювалось за стандартною процентною ставкою в розмірі 44 грн. щоденно згідно п.1.5.1 договору. Твердження відповідача щодо стягнення великої суми вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вказав, що такі не є завищеними чи необґрунтованими, оскільки відповідають середньоринковим тарифам на юридичні послуги, враховують обсяг роботи, що фактично була виконана, а також рівень кваліфікації залученого спеціаліста. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у поданій до суду відповіді відзив, просив розглядати справу за відсутності представника позивача та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 10.04.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 717628, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 1.1 та пункт 10 договору про надання споживчого кредиту, реквізити та підпис сторін.

Згідно з пунктом 1.2 договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до пункту 1.3 сума кредиту становить 2 000, 00 грн. Тип кредиту - кредит.

Згідно з пунктом 1.4 договору кредит надається строком на 406 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до підпунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; знижена процентна ставка 0,99% в день, та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 09.05.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник Програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вище вказаної дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Крім того, споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить часткове/повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати часткового/повного дострокового повернення кредиту (включно). У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом на отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в п. 1.5.2 договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку.

Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 договору).

Згідно з підпунктами 1.8.1, 1.8.2 пункту 1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17 312, 00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 16 610, 20 грн.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 10.04.2023 року або 11.04.2023 року.

Відповідно до пункту 9.8 договору підписуючи цей договір, споживач підтверджує, зокрема, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Селфі Кредит», що розміщенні на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Також, відповідно до паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е564 відповідачу було надано інформацію до укладення договору про споживчий кредит в якому відображені умови кредитування.

Окрім того, під час укладення договору, відповідачем 10.04.2023 року за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором підписано додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів відповідачу, де обчислено загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку за договором надання грошових коштів у кредит, в якому відображені: дата видачі кредиту/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту.

Згідно довідки ТОВ «Селфі Кредит» відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 717628 від 10.04.2023 року, ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відомості про одноразовий ідентифікатор: Е564, дата відправлення - 10.04.2023, номер телефону - НОМЕР_4 .

Із листа ТОВ «Пейтек» № 78 від 20.10.2025 року вбачається, що між Товариством та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 2022-05-03. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 10.04.2023 року о 19:39:15 на суму 2 000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - f92c4d4f-3fe3-47c5-b1e8-6dd8d475dc6a, номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» - eb7b853e173609a7712f7bc4eba2caaf, Session ID - 27, сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua, код авторизації - 893002, Банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 540598.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 717628 від 10.04.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 01.02.2024 року становить 15 068, 00 грн., з якої: 2000, 00 грн. - тіло кредиту, 13 068, 00 грн. - нараховані відсотки.

01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1, згідно умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 717628 від 10.04.2023 року укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 .

Згідно з акту приймання - передачі реєстру боржників від 01.02.2024 року до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п.8.3 договору факторингу від 01.02.2024 року № 01022024-1 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 01.02.2024 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 11 550. Загальна сума заборгованості: 180 521 381, 22 грн.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 717628 від 10.04.2023 року в сумі 15 068, 00 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 13 068, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Положеннями статтей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

12.12.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було направлено ОСОБА_1 досудову вимогу, згідно якої повідомлено останнього про відступлення ТОВ «Селфі Кредит» прав вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 717628 від 10.04.2023 року на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та про необхідність сплати заборгованості за вказаним договором у розмірі 15 068, 00 грн.

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі№732/670/19,від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 717628 від 10.04.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладений в електронній формі, його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права ТОВ «Селфі Кредит», і він має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором № 717628 від 10.04.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором № 717628 від 10.04.2023 року, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору при цьому були вільними, однак відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

Що стосується доводів відповідача про те, що долучена до справи довідка сформована ТОВ «Пейтек» та розрахунок заборгованості не є належними доказами на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності заборгованості, а також доводи про те, що вказані докази не є первинними банківськими документами, а відтак не є належними, допустимими і достатніми доказами на підтвердження факту укладання кредитного договору між ним та первісним кредитором, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, позивачем долучений до справи лист ТОВ «Пейтек», яке є незацікавленою особою у справі, від 20.10.2025 року про успішне перерахування 10.04.2023 року грошових коштів у розмірі 2 000,00 грн на картковий (банківський) рахунок № НОМЕР_1 .

Саме такий номер платіжної картки для зарахування коштів було зазначено позичальником у договорі № 717628 від 10.04.2023 року, укладеному з ТОВ «Селфі Кредит».

Враховуючий умови пункту 2.1 кредитного договору, за якими кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 , відповідачу було перераховано кредитні кошти на вказану банківську карту без відкриття рахунку.

Судом враховано, що ТОВ «Селфі Кредит» не відкриває карткових рахунків для перерахування кредитних коштів, а лише надсилає суму позики на існуючий рахунок позичальника у банку-еквайрі, який вказується самим позичальником.

Тобто позичальнику окремий рахунок у кредитодавця не відкривався, а отже виписки за даним кредитним договором відсутні як такі.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Проте, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а первісний кредитор не є банківською установою, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються.

ОСОБА_1 не спростовано факт надання ним всіх особистих ідентифікуючих даних, його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.

Крім того, факт зарахування кредитних коштів за вказаним договором та належність відповідачу картки № НОМЕР_1 , підтверджується листом АТ «Універсал Банк», що надійшов до суду на виконання вимог ухвали суду.

До того, останній, маючи доступ до свого рахунку, на підтвердження відсутності надходження від кредитора коштів на виконання укладеного договору, відповідної виписки, з якої б спростовувалися обставини позову, суду не надав.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на доведення заявленого розміру заборгованості також не є слушними.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ (у даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

У даній справі позивач надав докази перерахування коштів на банківську картку за номером, який відповідач зазначив у кредитному договорі, а також детальний розрахунок заборгованості, який був проведений ТОВ «Селфі Кредит» і містить як суму отриманого кредиту, так і період нарахування та розмір відсотків за договором.

Наданий позивачем розрахунок є належним доказом наявної заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, підтверджує несвоєчасне погашення кредиту і в повній мірі підтверджує доводи позивача про наявність заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 15 068, 00 грн.

При цьому відповідачем не було спростовано факт наявності та розміру заборгованості, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Також, оскільки відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору, який є чинним та підлягають виконанню сторонами, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що розмір нарахованих відсотків, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 717628 від 10 квітня 2023 року у розмірі 15 068, 00 грн.

Отже, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу суду надав: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, акт наданих послуг правничої (правової) допомоги № 496 від 08.12.2025 року, детальний опис наданих послуг від 08.12.2025 року до акту № 496 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, згідно яких загальна сума наданих послуг складає 8 000,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає фіксований розмір винагороди, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, необхідно дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн., який є завищеним.

За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 11, 207, 526, 610, 611, 612, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76, 81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 265, 267, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 717628 від 10 квітня 2023 року у розмірі 15 068 (п`ятнадцять тисяч шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складено 17 березня 2026 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Ю. Котлярова