Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/990/26
Провадження № 2-з/723/2208/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Дедик Н.П., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Тимчій Анни Михайлівни про забезпечення позову,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимчій А.М. звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на наступне.

Зазначає, що ОСОБА_1 готується звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики від 17.11.2023 року та 21.02.2025 року; визнання недійсним договору іпотеки № 766 від 21.02.2025 року; визнання незаконним позасудового звернення стягнення; скасування державної реєстрації права власності; витребування житлового будинку з чужого незаконного володіння, яку буде подано у строк, визначений ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Також зазначає, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу підтримував ділові відносини із братом колишнього чоловіка позивача, який займався підприємницькою діяльністю у сфері будівництва житлових будинків. У зв`язку з їх спільною господарською діяльністю між ними виникли фінансові зобов`язання та конфліктні ситуації. У 2023 році брат колишнього чоловіка позивача ОСОБА_3 , звернувся до неї з проханням формально підписати документи, які, за його словами, мали бути використані виключно для врегулювання його особистих фінансових відносин з ОСОБА_2 та для тимчасового захисту від погроз останнього. ОСОБА_1 було пояснено, що укладення договору позики має формальний характер і не створює для неї жодних реальних фінансових зобов`язань, при цьому фактичної передачі грошових коштів позивачу не відбувалося. Будь-які банківські перекази, розписки про отримання коштів або інші фінансові документи, які могли б підтвердити реальність передачі коштів у розмірі 250000,00 доларів США, відсутні. Позивач не отримувала жодних коштів ні готівкою, ні шляхом безготівкового перерахування. Після цього між сторонами тривалий час не виникало жодних реальних правовідносин щодо повернення коштів. У січні 2025 року ОСОБА_2 фактично підтвердив відсутність будь-якої заборгованості, надавши позивачу письмову розписку про відсутність боргу. Однак, згодом відповідач, скориставшись складним психологічним станом ОСОБА_1 та її юридичною необізнаністю, почав чинити на неї системний психологічний та економічний тиск, зокрема: наполягав на необхідності підписання нового договору позики; переконував її, що підписання нових документів є формальністю; повідомляв про можливі негативні наслідки для її родини у разі відмови; створював ситуацію психологічного тиску, використовуючи її залежність від обставин та страх перед можливими конфліктами. Перебуваючи у стані психологічної розгубленості та не маючи юридичних знань, позивач підписала новий договір позики від 21.02.2025 року та договір іпотеки, не усвідомлюючи реальних правових наслідків підписання цих документів, при цьому жодних грошових коштів за цими договорами їй знову ж таки передано не було. Таким чином, укладені договори: не відображали реальних правовідносин сторін; були укладені під впливом психологічного тиску; не супроводжувалися передачею коштів. Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів. За даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003011 від 30.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України (шахрайство).

ОСОБА_1 є законним власником житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1206.

29.01.2026 року на підставі іпотечного договору № 766 від 21.02.2025 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу здійснено державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_2 . Таким чином, позасудове звернення стягнення вже відбулося.

22.02.2026 року відповідач направив письмову вимогу про добровільне звільнення житлового будинку протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги з попередженням про звернення до суду з позовом про виселення.

Зазначає, що будинок є єдиним місцем проживання заявниці та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, вважає, що існує реальна та безпосередня загроза: ініціювання судового провадження про виселення; фактичного позбавлення користування житлом; зміни замків, обмеження доступу, самоуправних дій; відчуження спірного майна третім особам; створення нових обтяжень з метою ускладнення виконання майбутнього рішення суду, а невжиття заходів забезпечення позову створює ризик незворотних наслідків.

На підставі викладеного просить: заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам, які діють в його інтересах: здійснювати виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї, чинити перешкоди у користуванні житловим будинком, змінювати замки, обмежувати доступ, вчиняти будь-які дії щодо фактичного позбавлення житла; накласти арешт на житловий будинок реєстраційний номер 01 та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1206; заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належали житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1206, на підставі договорів дарування жилового будинку з належними до нього господарськими спорудами та земельної ділянки, посвідченими приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. 10.10.2022 року, витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2022 року.

21.02.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 надає в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 передає їй грошові кошти в розмірі 250000,00 доларів США, які вона повинна йому повернути до 21.12.2025 року, що також підтверджується копією договору позики від 01.02.2025 року.

29.01.2026 року на підставі іпотечного договору № 766 від 21.02.2025 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу здійснено державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_2 .

З копії листа ОСОБА_2 від 25.02.2026 року вбачається, що він вимагає від ОСОБА_1 на протязі 10 днів звільнити житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення, у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань за договором позики від 21.02.2025 року.

Відповідно до листа ГУНП в Чернівецькій області розгляд заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 12.09.2025 р. здійснюється в рамках кримінального провадження № 0003011 від 30.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України (шахрайство).

Як вбачається із матеріалів заяви ОСОБА_1 вважає укладені іпотечний договір та договір позики недійними, а також незаконним позасудове звернення стягнення, у зв`язку із чим має намір звернутися до суду із позовом про про визнання недійсними договорів позики від 17.11.2023 року та 21.02.2025 року; визнання недійсним договору іпотеки № 766 від 21.02.2025 року; визнання незаконним позасудового звернення стягнення; скасування державної реєстрації права власності; витребування житлового будинку з чужого незаконного володіння.

Надаючи оцінку доводам заяви про забезпечення позову та доказам на їх підтвердження, пересвідчившись в наявності спору між сторонами, з`ясувавши обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який просить заявник, таким позовним вимогам, суд вважає, що такі заходи забезпечення позову як: накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, а також заборона державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна відповідають тим позовним вимогам, з якими заявник має намір звернутися до суду, а не вжиття таких заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у разі, якщо заявник у визначений законом строк подасть до суду вказаний ним позов і позовні вимоги будуть задоволенні.

Разом з тим, суд знаходить, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким особам, які діють в його інтересах: здійснювати виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї, чинити перешкоди у користуванні житловим будинком, змінювати замки, обмежувати доступ, вчиняти будь-які дії щодо фактичного позбавлення житла, не відповідає позовним вимогам, про які зазначає заявникяк про спосіб захисту своїх прав та інтересів, є неспівмірним і неспроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином заяву слід задовольнити в частині накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, а також заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Тимчій Анни Михайлівни про забезпечення позову задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову:

- накласти арешт на житловий будинок реєстраційний номер 01 та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1206, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

Виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня її вручення.

Дані про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Особа, щодо майна якої встановлено обтяження: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя