Справа № 176/4035/25
Провадження № 2/177/657/26
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

11 березня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «А-банк» Шкапенко О.В. через систему «Електронний суд» звернувся 16.10.2025 до суду з указаною позовною заявою та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-банк» заборгованість за кредитним договором від 12.06.2025 № АВН0СТ14313367 у розмірі 10592,10 грн, а також судові витрати в справі.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що ОСОБА_1 , будучи клієнтом банку, 12.06.2025 уклав з позивачем кредитний договір № АВН0СТ14313367, за умовами якого отримала кредитні кошти в розмірі 8100,00 грн строком на 36 місяців, до 11.06.2028, зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно. АТ «А-банк» свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконала в повному обсязі. Однак позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тим самим, допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього, станом на 16.10.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 10592,10 грн, яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 8100,00 грн, загальний залишок заборгованості за процентами в розмірі 2384,86 грн, загальний залишок за пенею в розмірі 107,24 грн. Посилаючись на п. 6 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», який підлягає застосуванню як спеціальне законодавство, не забороняється нарахування пені на договори споживчого кредиту, які укладаються після спливу 30-го дня включно з набрання чинності Закону №3498-ІХ. На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-банк».

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представником позивача в тексті позову вказано про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.09.2021 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н в АТ «А-банк», у якій зазначено, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.7).

Таким чином, будучи клієнтом АТ «А-банк», ознайомившись з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/term та інформацією, розміщеної на веб-сайті товариства, ОСОБА_1 заповнила та підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ14313367, відповідно до якої просила надати їй кредит у розмірі 8100,00 грн строком на 36 місяців, по 11.06.2028 включно, із застосуванням процентної ставки (фіксованої) 85% на рік. Розмір щомісячного платежу 634,38 грн, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 22837,31 грн. У випадку порушення зобов`язань із погашенням заборгованості, клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення (а.с.8-11).

Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердила та погодилася, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Отримавши їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Як вбачається з меморіального ордеру від 12.06.2025 № TR.46851147.38210.65455, на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в розмірі 8100,00 грн, згідно з договором від 12.06.2025 № АВН0СТ14313367 (а.с.12 зворот).

ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, не здійснивши жодної сплати на повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.12, 13).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № АВН0СТ14313367 від 12.06.2025, станом на 16.10.2025 розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 10592,10 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) в розмірі 8100,00 грн, загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 2384,86 грн, загального залишку за пенею в розмірі 107,24 грн.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України..

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Як видно з матеріалів справи, сторони уклали договір, на виконання якого позивач зі свого боку зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідач покладені на неї зобов`язання не виконала і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносила, в результаті чого станом на 16.10.2025 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 8100,00 грн та заборгованість по відсоткам у розмірі 2384,86 грн, що відповідачем не погашено до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язаний їх погасити.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості за пенею.

У тексті позову представник позивача зазначає, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період із 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набирав чинності 24.12.2023, +30 днів = 23.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Тобто на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498- IX (набрав чинності 24.12.2023 +30 днів = 23.01.2024) вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства, ч. 1 ст. 14 ЦК України.

Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Судом встановлено, що договір № АВН0СТ14313367 між АТ «А-банк» та ОСОБА_1 укладено 12.06.2025, тобто після 23.01.2024, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому до даного договору не застосовуються положення п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» із 23.01.2024 взагалі не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі.

Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 (провадження №61-8279св23), від № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно з яких, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків, таким як період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, такими як договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюються виключно ЦК України, а тому застосуванню підлягає п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, оскільки відповідачу ОСОБА_1 у період дії в Україні воєнного стану за договором від 12.06.2025 № АВН0СТ14313367 нараховано до сплати неустойку в розмірі 107,24 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-банк» у рахунок часткового відшкодування судового збору 2397,93 грн, пропорційно частині задоволених вимог (98,99%).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» (, юридична адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, Дніпропетровська область) заборгованість за кредитним договором від 12.06.2025 № АВН0СТ14313367 станом на 16.10.2025 у розмірі 10484 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 86 копійок, яка складається з:

-загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 8100 (вісім тисяч сто) гривень 00 копійок;

-загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 2384 (дві тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» (, юридична адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, Дніпропетровська область) у рахунок відшкодування судових витрат 2397 (дві тисячі триста дев`яносто сім) гривень 93 копійки.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: