ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

секретаря судових засідань Яковенко Д.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нерода Алла Ігорівна звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у Сполучених Штатах Америки. Після смерті ОСОБА_2 , її син ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, 04.02.2025 звернувся до Української державної нотаріальної контори з питання відкриття спадщини. На звернення Позивача завідувачем Української державної нотаріальної контори В. Прокопенко було надано окремий лист-роз`яснення за вих. № 440/01-16 від 29.10.2025 року про те, що державний нотаріуса не може на даний час видати свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, так як відсутні відомості щодо наявності недоотриманої пенсії.

Представник позивача зазначає, що за життя ОСОБА_2 , враховуючи останнє місце реєстрації, перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та одержувала пенсію за віком. Останній раз пенсію ОСОБА_2 було виплачено та отримано в листопаді 2023 року. В той же час, за період з грудня 2023 року по дату її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), її була нарахована, але фактично не виплачена та не отримана пенсія. Спір у даній справі виник саме з приводу сум недоотриманої пенсії за життя матір`ю Позивача ОСОБА_2 18.08.2025 позивач, також, звертався до Відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії його матері. Однак, йому надійшов лист-відповідь за вих. № 24363-25996/М-02/8-1000/25 від 01.09.2025 року про те, що недоотримана пенсія відсутня.

Також, представник позивача вказує в позовній заяві, що навіть якщо особа не пройшла вчасно обов`язкову ідентифікацію, то виплата пенсії призупиняється, але не втрачається, а кошти зберігаються на рахунку Пенсійного фонду і можуть бути отримані після підтвердження особи. Тому, недоотримана пенсія ОСОБА_2 існує, наявна та має бути виплачена спадкоємцю. Отже, оскільки за життя мати Позивача недоотримала пенсію за період з 01.12.2023 по 19.10.2024, то вона увійшла до складу спадщини, а Позивач є її спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Тому, Позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії та має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Отже, розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 за період з 01.12.2023 по 19.10.2024 року, не була нею отримана за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням її розміру пенсії, становить 61455.57 гривень. Відповідно, саме цю суму представник позивача просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 11.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження, а також, витребувано докази за клопотанням представника позивача.

12.12.2025 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який не може бути взятий судом до уваги, так як поданий з порушенням строків, передбачених ч. 7 ст. 178 ЦПК України та не вказано поважність причин пропуску даного строку.

22,12.2025 на адресу суду надійшла витребувана судом з Української державної нотаріальної контори Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, спадкова справа №21/25 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12 січня 2026 року продовжено підготовче провадження строком на 30 днів та повторно витребувані від відповідача докази.

04.02.2026 на адресу суду надійшли витребувані судом з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області докази, а саме довідки перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

12.02.2026 через систему «Електронний суд» від адвоката Нероди А.І., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, в якій вона просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та не була одержана нею за життя, не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 60307,02 гривень в порядку спадкування за законом. Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не була нею одержана за життя і не включена до свідоцтва на право на спадщину у розмірі 60 307.02 гривень в порядку спадкування за законом, та стягнути з Відповідача судові витрати.

12.02.2026 через систему «Електронний суд» від адвоката Нероди А.І. надійшло клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с.21-22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть з апостилем та нотаріальним перекладом (а.с.29-30).

Після смерті матері, Позивач 04.02.2025 звернувся до Української державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи. У зв`язку з цим було відкрито та заведено спадкову справу №73591778 (у нотаріуса: 21/2025) від 04.02.2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.23).

За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.46).

При зверненні позивача 18.08.2025 до Відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії його матері, йому надійшов лист-відповідь за вих. № 24363-25996/М-02/8-1000/25 від 01.09.2025 року про те, що ОСОБА_2 знята з реєстрації на території України з 01.06.2020 та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в США. Недоотримана пенсія відсутня, так як ОСОБА_2 особисто не зверталася з заявою на поновлення виплати пенсії та не проходила фізичну ідентифікацію (а.с. 40).

У свою чергу, позивач посилаючись на те, що відповідач добровільно не надав розрахунки недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , а також, не надав їх на ухвалу суду про витребування доказів, то з урахуванням судової практики (постанова Верховного Суду від 05 січня 2024 року у справі № 295/4158/23; постанова Харківського апеляційного суду у справі № 638/5068/23 від 12червня 2024 року) стороною позивача було надано власний розрахунок недотриманої пенсії за період з 01.12.2023 по 19.10.2024, з урахуванням показників пенсії, яку отримувала ОСОБА_2 за життя.

В основу розрахунку недотриманої пенсії було взято виплату допомоги на поховання матері позивача в розмірі 11 173.74 грн., яка виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Отже, з цього слідувало наступний розмір пенсії померлої ОСОБА_2 : 11173.74 (виплата допомоги на поховання) / 2 місяці = 5586.87 гривень (розмір 1 пенсії ОСОБА_2 за один місяць).

Період, з якого не виплачувалася пенсія померлій ОСОБА_2 : з 01.12.2023 року по 19.10.2024 року.

В той же час із наданих Відповідачем документів, які долучені клопотанням, а саме: перерахунку пенсії, версія 1.6.78.1. Дата-час розрахунку 23.01.2025 року о 09:23, вбачається, що дійсно розмір пенсії ОСОБА_2 за життя у період з 01.03.2024 по 31.12.2024 року був дійсно 5586.87 гривень, як і обраховано Позивачем. В цій частині обраховано все вірно.

Відповідно до перерахунку пенсії, версія 1.6.78.1. Дата час розрахунку 23.01.2025 року о 09:20 вбачається, що в період з 01.03.2023 по 31.12.2023 року розмір пенсії за життя ОСОБА_2 був - 5204.02 гривень; у період з 01.01.2024 по 29.02.2024 - 5204.02 гривень.

Розрахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням відомостей наданих Відповідачем на ухвалу суду:

Розмір пенсії з 01.12.2023 по 29.02.2024 року - 5204.02 гривень.

(3 місяці х 5204.02 = 15612.06 гривень)

Розмір пенсії за період з 01.03.2024 по 31.10.2024 року - 5586.87 гривень.

(8 місяців х 5586.87 = 44694.96 гривень)

Разом: 15612.06 гривень + 44694.96 гривень = 60307.02 гривень.

Отже, розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 за період з 01.12.2023 по 19.10.2024, не була нею отримана за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням її розміру пенсії, становить 60 307,02 гривень.

Таким чином, судом установлено наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу спадкового майна та спадкової маси, порядку виплати спадкового майна.

Вирішуючи спір, суд висновує таке.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Щодо вимог про визнання права власності та стягнення з відповідача суми недоотриманої пенсії, яка не увійшла до складу спадкової маси, та становить суму в розмірі 60 307,02 гривень, суд висновує таке.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 , як спадкоємцю майна ОСОБА_2 , Українською державною нотаріальною конторою не видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, так як відсутні відомості щодо наявності недоотриманої пенсії (а.с.102-113).

Відповідно до частини 1 статті 49 ЗУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду. Однак, таке рішення Відповідачем не надано Позивачу та за життя його матері, а судом таке рішення не приймалося.

Тому, самовільне припинення виплати пенсії, без відповідного рішення, є незаконним. Ба більше, навіть якщо особа не пройшла вчасно обов`язкову ідентифікацію, то виплата пенсії призупиняється, але не втрачається, а кошти зберігаються на рахунку Пенсійного фонду і можуть бути отримані після підтвердження особи.

Тому, недоотримана пенсія ОСОБА_2 існує, наявна та має бути виплачена спадкоємцю.

Отже, оскільки за життя мати Позивача недоотримала пенсію за період з 01.12.2023 по 19.10.2024, то вона увійшла до складу спадщини, а Позивач є її спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Водночас, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень та норми, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. За таких обставин суд приходить висновку, що до складу спадкової маси входить і сума недоотриманої спадкодавцем позивача суми пенсії в розмірі 60 307,02 гривень, яка не включена до складу свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, за позивачем підлягає визнанню як право на вказану суму, яка належала померлій так і право на отримання вказаної суми з відповідача з огляду на правове мотивування, вказане судом вище у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним витрати становлять: 12 000 грн на професійну правничу допомогу.

12.02.2026 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нерода А.І. через систему «Електронний суд» подала заяву про стягнення понесених судових витрат у якій просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київіській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Так, повноваження адвоката Нероди А.І. підтверджені Договором про надання правничої допомоги №515 від 27.10.2025 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №2045286 від 07.11.2025.

Як вбачається з Договору про надання правничої допомоги №515 від 27.10.2025, укладеного між Адвокатським бюро «СЕРГІЯ ЛИСЕНКА» та Клієнтом Мілітинським К.Г., Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Адвокатське бюро на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги, в т.ч. але не виключно представництво, захист, інші види правничої допомоги, у справі (-ах): що визначені в долатку до цього договору.

Згідно п. 4.1. Договору, Сторони узгодили що гонорар становить 12000 грн.

Згідно Інформаційного повідомлення про зарахування коштів №267790381 від 27.10.2025, ОСОБА_1 перерахував на рахунок Адвокатського бюро «СЕРГІЯ ЛИСЕНКА» кошти у розмірі 7000 грн, та згідно Інформаційного повідомлення про зарахування коштів №271346376 від 21.11.2025 кошти в розмірі 5 000 грн.

Таким чином позивачем надано докази наявності договірних відносин між ним та Адвокатським бюро «СЕРГІЯ ЛИСЕНКА», а також понесення нею витрат за надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу у заявленому розмірі, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг виконаних представником позивача - адвокатом Нероди А.І. робіт, яка у жодне судове засідання не з`явилася та не скористалася правом на забезпечення її присутності у режимі відео конференції, поданням всіх документів через систему «Електронний суд», суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому на підставі частини 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 064 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 1216, 1218, 1220, 1227,1268, 1269, 1271, 1296, 1298 ЦК України, ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,Законом України «Про пенсійне забезпечення»,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та не була одержана нею за життя, не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 60 307,02 гривень (шістдесят тисяч триста сім гривень 02 копійки ) в порядку спадкування за законом.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області, , адреса місця знаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не була нею одержана за життя і не включена до свідоцтва на право на спадщину у розмірі 60307,02 гривень (шістдесят тисяч триста сім гривень 02 копійки) в порядку спадкування за законом.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області, , адреса місця знаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса місця знаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10) за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави судовий збір у сумі 1 064 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА