Справа № 559/4138/25
Провадження № 2/559/276/2026
У Х В А Л А

16 лютого 2026 року м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі судового засідання Костюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дубно цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Голдфілд» про визнання відсутнім права оренди, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 року представник позивача Андросюк І.С., який діє в інтересах ТОВ «Західна агровиробнича компанія», звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Голдфілд" про визнання укладеною додаткову угоду №б/н від 06.03.2025 до договору оренди землі №33 від 01.05.2015 між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_1 в указаній в позові редакції; визнання відсутнім у відповідача Фермерського господарства "Голдфілд" права оренди земельної ділянки, площею 3, 3184 га, яка розташована на території Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської обл. (номер запису 60375223); скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної ділянки (номер запису 60375223).

Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення виявлених недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 20.10.2025 було відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.12.2025 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання представника відповідача ФГ "Голдфілд" Сухий О.В. про витребування доказів, витребувано у ТОВ «Західна агровиробнича компанія» копії платіжних документів, які б підтверджували факт здійснення виплати орендної плати ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою за весь період дії договору.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що він проходить військову службу, яке підтримав і представник Фермерського господарства "Голдфілд".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ 13.03.2022 та зарахований до ВЧ НОМЕР_1 , 28.07.2024 переведений до ВЧ НОМЕР_2 , де і продовжує нести службу, але з 31.01.2026 на іншій посаді.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує наступне.

Основні засади забезпечення національної безпеки і оборони держави визначені Конституцією України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції - до припинення такого перебування у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України.

Зазначена норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд. Тобто, це є обов`язок суду, а не право зупинити провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 81 постанови від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

З урахуванням наведеного та редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (див.: пункти 73, 96, 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25).

Указана норма є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Суд ураховує, що обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.

Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі.

Такого клопотання від військовослужбовця ОСОБА_1 до суду не надходило, натомість він особисто просив зупинити провадження у справі, а зупинення провадження є імперативною вимогою процесуального закону.

Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя.

На вказаному наголошено, зокрема, у пунктах 102-105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25).

При цьому у пунктах 107, 108 вищевказаної постанови Велика Палата Верховного Суду наголосила, що про своє волевиявлення проти зупинення провадження та прагнення продовжувати розгляд справи військовослужбовець сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може заявити у позовній заяві, апеляційній чи касаційній скарзі, відзиві на них або відповіді на відзив, а також у будь-якій іншій заяві або клопотанні у справі, адресованих суду. Проте в будь-якому разі така його воля до продовження судового розгляду має правове значення винятково для суду певної судової інстанції, в якій було здійснене це волевиявлення.

З урахуванням наведеного, суд уважає, що наявні підстави для задоволення заявленого клопотання та зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Суд наголошує, що у разі припинення існування обставин, які викликали необхідність зупинення касаційного провадження у справі (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України), чи у разі повідомлення ОСОБА_1 про свій намір та можливість продовжити розгляд справи, провадження у справі буде поновлено.

Крім того, слід повторно витребувати у ТОВ «Західна агровиробнича компанія» копії платіжних документів, які б підтверджували факт здійснення виплати орендної плати ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою за весь період дії договору, сокільки вимоги ухвали виконані не були, жодних документів до суду не надходило, а відповідачі наполягали на витребуванні таких доказів.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повторно витребувати у ТОВ «Західна агровиробнича компанія» копії платіжних документів, які б підтверджували факт здійснення виплати орендної плати ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою за весь період дії договору.

Одночасно суд роз`яснює, що, відповідно до чинного законодавства, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Голдфілд» про визнання відсутнім права оренди, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки зупинити до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Копію ухвалу для виконання в частині витребування доказів направити до ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М.Томілін