Справа № 128/251/26
Провадження № 22-ц/801/892/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Міхасішин І. В.
УХВАЛА

06 березня 2026 рокуСправа № 128/251/26м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди» та додані до неї документи, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року,

встановив:

ОСОБА_1 оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року у зазначеній вище цивільній справі.

Проте, скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За правилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції слідує, що вона ухвалена 16 січня 2026 року і у цей же день складений її повний текст, тоді як апеляційна скарга подана до Вінницького апеляційного суду 06 лютого 2026 року, що підтверджується відбитком штемпеля канцелярії суду та датою апеляційної скарги зазначеною скаржником, тобто з порушенням встановленого ч. 1 ст. 354 ЦПК України строку.

Скаржник у прохальній частині апеляційної скарги просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, проте жодних обґрунтувань, обставин та доказів, щодо обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суду не надав.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд зазначає про необхідність, усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання пояснень та підтвердних документів, щодо обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім того, ч. 4 ст. 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються, крім іншого, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з пп. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з вищезазначеного, за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 665,60 грн ( 3 328 х 0,2 = 665,60 грн).

Разом із тим, в апеляційній скарзі апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, апеляційний суд вказує, що зазначена вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц зазначила, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Велика Палата констатувала, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі - споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Ураховуючи наведене, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів.

Зокрема, такої ж позиції дотримується Верховний Суд при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за подачу касаційної скарги особами, які не мають процесуального статусу позивача (ухвала від 10 січня 2023 року у справі №344/8736/21).

У цій справі ОСОБА_1 позивається до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди. Проте, скаржник жодних обставин щодо того, які саме його права як споживача, порушила відповідач ОСОБА_2 у апеляційній не зазначив та підтверджуючих документів не надав.

Відтак, ураховуючи недоведеність тієї обставини, що позов у цій справі позивачем подано у розумінні судового захисту прав споживачів апеляційний суд доходить висновку про відмову у звільненні скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Таким чином, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 665,60 грн та, для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду платіжний документ про оплату вказаних витрат, які перерахувати за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0002856

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві - стаття 185 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. 356, 357 ЦПК України, а скаржнику надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. п. 15.3 п. 15 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку, зокрема, розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно абз. 1 п. 113 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.

Згідно з п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протилежне тлумачення норм цивільного процесуального законодавства є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в контексті «права на справедливий суд».

Так як скаржник подає апеляційну скаргу, відповідно до ст. 355 ЦПК України, п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України цивільну справу, за наслідками розгляду якої ухвалено оскаржуване рішення, слід витребувати з суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у звільненні його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року - залишити без руху, надавши скаржнику строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Роз`яснити, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Витребувати у Вінницького районного суду Вінницької цивільну справу №128/251/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин