Справа №639/9373/25
Провадження №2/639/616/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова:

у складі головуючого судді - Рубіжного С.О.,

серетаря судового засідання - Чубенко О.С.,

представника позивача - Григоряка Ю.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_1 Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди у справі Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2026 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заява про відновлення порушеного права. Просить суд:

Зобов`язати Холодногірський РРСЦ м. Харкова відновити електропостачання до належного позивачу ОСОБА_1 на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 за рахунок постачальника.

Стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти прийняття зустрічного позову, посилаючись на пропущення строку для подачі зустрічного позову, зустрічний позов не пов`язаний з вимогами про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 просив прийняти до розгляд зустрічну позовну заяву. Зазначив, що копію позовної заяви отримав ще до отримання ним в суді копії ухвали про відкриття провадження у справі. Подати зустрічний позов у визначені законом строки не мав можливості оскільки шукав належну правову допомогу.

Суд вислухавши учасників справ, дослідивши матеріали справи, вважає, за необхідне відмовити у прийнятті зустрічного позову, виходячи з наступного.

10 грдуня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява позивача Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», подана його представником до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.07.2022 по 01.10.2025 в розмірі 28367,76 грн., та судові витрати.

Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання.

26 січня 2026 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладання розгляду справи, просив видати копію ухвали про відкриття провадження, надати додатковий строк для підготовки відзиву.

Відповідач ОСОБА_1 26.01.2026 року отримав під розпис копію ухвали про відкриття провадження від 17.12.2025.

02 березня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відкладання розгляду справи.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Таким чином, отримавши 26.01.2026 копію ухвали про відкриття провадження, відповідач мав право подати протягом 15 днів до 10 лютого 2026 року відзив на позов та зустрічний позов.

Судове засідання від 27.01.2026 було перенесено на 05 березня 2026 року на 11-00 год.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України, визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Проте відповідачем після отримання ухвали про відкриття провадження до закінчення строку 10.02.2026 клопотань про продовження строку не надходило.

В судовому засіданні відповідачем також не наведено поважності причини пропуску строку з посиланням на докази.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. (ч.1 ст.131 ЦПК України)

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 237/3566/17 (провадження № 61-13886св21) вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику».

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Відповідно до п. 6, 7 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Судом встановлено, що у первісному позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість оплати за споживання електричної енергії

З позовних вимог зустрічного позову просить зобов`язати ПрАТ «Харківенергозбут» відновити електропостачання. З наведених обставин в зустрічному позові та наданих доказів, вбачається, що електропотсачання було припинено у відповідача з підстав недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, що передбачано п. 7.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Фактично відключення електропостачання у відповідача ОСОБА_1 не повязано з виникненням заборгованості а надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії.

Із аналізу первісного позову та зустрічного позову вбачається, що хоч правовідносини, які виникли між тими самими сторонами, однак можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, оскільки дані позови не є взаємопов`язані і задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову.

На підставі зазначеного, зустрічна позовна заява підлягає поверненню заявнику.

За умовами статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 188, 193, 194, 197-200, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає зверненню із позовом до суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.03.2026.

Суддя С.О. Рубіжний