Провадження №2/447/130/26
Справа №447/2540/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.02.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Новороздільської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Процесуальні дії у справі.

20.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Колтоновський О.О. засобами системи «Електронний суд» подав позов до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Новороздільської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову представник позивача покликається на те, що сторони 01.07.2006 уклали шлюб. У шлюбі в сторін народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 07.08.2023 Миколаївським районним судом Львівської області у справі №447/2071/23 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання трьох спільних неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття. 27.02.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у справі №447/3945/23 ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні НОМЕР_8, станом на 30.04.2025 борг відповідача становить 143 071,87 грн. Позивач проживає разом із спільними дітьми сторін, такі перебувають на її повному утриманні. Відповідач не отримувала аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей на підставі судового наказу № 447/2071/23 у період з 01.04.2024 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 31.03.2025. Відповідач із дітьми жодним чином не спілкується, участі у вихованні не бере, не навідує дітей, шкільним життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги чи коштів на утримання дітей не надає ні в добровільному, ні у примусовому порядку. Враховуючи те, що відповідач не сплачує аліменти, з дітьми не спілкується, не цікавиться їхнім життя, не бере участі у вихованні, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Крім цього, просить суд стягнути на користь позивача судові витрати у справі, а саме витрати, пов?язані зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу.

21.08.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, відповідно до якої встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте, 16.09.2024 знятий з реєстрації.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Разом із тим, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, з огляду на відсутність можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву. Крім цього, зобов`язано орган опіки та піклування Новороздільської міської ради Стрийського району Львівської області у термін до 09.10.2025 подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Виклик відповідача ОСОБА_2 постановлено здійснювати через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_2 та третій особі було надіслано представником позивача на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України.

Ухвалу суду від 25.08.2025, надіслану відповідачу на адресу останнього відомого його місця реєстрації проживання, такий не отримав, оскільки поштове відправлення з указаним вмістом повернулося до суду з відміткою про повернення у зв?язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 52-53).

Відзиву у встановлений строк ОСОБА_2 не подав, із заявами чи клопотаннями до суду не звертався, у судові засідання не з?являвся.

05.09.2025 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника третьої особи, у якому така вказує, що виконавчим комітетом Новороздільської міської ради 14.08.2025 прийнято рішення №268 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Відтак, третя особа позов підтримує. Жодних додаткових матеріалів долучати не буде, тому просять проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника (а.с. 47-51).

20.11.2025 засобами системи «Електронний Суд» представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Колтоновський О.О. подав клопотання про виклик свідків (а.с. 58-59).

20.11.2025 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

10.02.2026 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Колтоновський О.О. засобами системи «Електронний Суд» подав клопотання, у якому просив залишити без розгляду подане ним клопотання про виклик свідків, а також просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не подавав.

Згідно із ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 записані батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно (а.с. 10, 11, 12).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 20.02.2003 Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області, на ім?я ОСОБА_1 , витягів з реєстру територіальної громади, сформованих 20.05.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані по АДРЕСА_2 (а.с. 14-15, 16-18).

Вказане також стверджується копією відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №2913, виданих 20.05.2025 виконавчим комітетом Новороздільської міської ради (а.с. 19).

Відповідно до копії судового наказу, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 25.07.2023 у справі №447/2071/23, за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з відповідача ОСОБА_12 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20).

Згідно з копією розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного заступником начальника Миколаївського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ при примусовому виконанні судового наказу №447/2071/23, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 25.07.2023, у виконавчому провадженні НОМЕР_8 від 21.09.2023, заборгованість відповідача ОСОБА_12 станом на 30.04.2025 становить 97 347,87 грн. (а.с. 21).

Копіями довідок від 08.10.2024 та 02.04.2025, виданих в.о. начальника Миколаївського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ, ОСОБА_1 з 01.04.2024 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 31.03.2025 не отримувала аліментів від ОСОБА_12 (а.с. 22, 23).

27.02.2024 Миколаївським районним судом Львівської області у справі №447/3945/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про розірвання шлюбу ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 01.07.2006 у м. Новий Розділ Львівської області, актовий запис №84, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 . Рішення набрало законної сили 29.03.2024 (а.с. 24).

Відповідно до копій довідок №33, 34, 35, виданих 30.04.2025 ЛКК КНП «Новороздільська міська лікарня» Новороздільської міської ради Львівської області, діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 2023-2024 років та по дату видачі довідки у 2025 році дійсно відвідують відділення первинної медичної допомоги КНП «Новороздільська міська лікарня» виключно з матір?ю (а.с. 25, 26, 27).

У характеристиці, виданій 19.05.2025 директором та класним керівником на ученицю 10-А класу Новороздільського ЗЗСО І-ІІІ ст. №5 ОСОБА_4 зазначено, що мати бере активну участь у навчанні та вихованні доньки, підтримує зв?язок із класним керівником, цікавиться успіхами та досягненнями дитини. Батько дитини з класним керівництвом не спілкується, батьківських зборів не відвідує (а.с. 28).

У характеристиці, виданій директором та класним керівником на учня 4-Б класу Новороздільського ЗЗСО І-ІІІ ст. №5 ОСОБА_7 , зазначено, що мати бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі інтернет, забезпечує належний контроль за навчанням дитини. Батько з класним керівником не спілкується, батьківських зборів не відвідує (а.с. 29).

Відповідно до довідки, виданої 29.01.2025 виконавчим комітетом Новороздільської міської ради, ОСОБА_1 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 30).

На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, представник позивача долучив копії заяв свідків ОСОБА_15 (а.с. 31), ОСОБА_16 (а.с. 32), ОСОБА_17 (а.с. 33).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_18 відносно дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , орган опіки та піклування вважає за доцільне надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 50).

Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №268 від 14.08.2025 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_18 відносно дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 51).

Оцінка суду.

При вирішенні цього спору суд, передусім, бере до уваги інтереси дітей, враховує положення та принципи Загальної декларації прав людини, Декларації прав дитини, Конвенції ООН про права дитини, Європейської соціальної хартії, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, на підставі яких дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991, та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно із ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 вищевказаного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 14 вищевказаного Закону передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до зазначеної правової норми батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Для того, щоб позбавлення батьківських прав було «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може таке найкраще задоволити інтереси дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006).

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Відповідна правова позиція застосована і в постанові ВС від 29.09.2021 у справі №459/3411/17, провадження №61-10531св21.

ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв?язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж?юнта проти Італії»).

Відтак, необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своїми батьками, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ВС від 19.09.2018 у справі №486/709/16-ц, провадження №61-23711св18.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України.

Розірвання сімейних зв?язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері, батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08.04.2020 у справі №645/731/18, від 29.01.2020 у справі №127/31288/18, від 29.01.2020 у справі №643/5393/17, від 17.01.2020 у справі №712/14772/17, від 25.11.2019 у справі №640/15049/17, від 13.03.2019 у справі №631/2406/15-ц, від 24.04.2019 у справі №331/5427/17.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов?язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до п. 15, 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов?язків.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказане міститься у постанові ВС від 05.04.2019 у справі №570/3742/17, провадження №61-47457св18.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 ЄСПЛ прийшов висновку, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача.

Під час розгляду даної справи суду надано докази того, що відповідач ОСОБА_19 є батьком дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_19 не цікавиться здоров?ям дітей, не займається вихованням і навчанням дітей, не відвідує закладів освіти, у яких навчаються діти. Неповнолітні ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не заперечують щодо позбавлення батьківських прав їх батька. Малолітній ОСОБА_22 пояснив, що з батьком не спілкується, тато не вітає його з днем народження, гроші на утримання чи будь-які інші подарунки від батька не отримує. На засідання комісії з питань захисту прав дітей відповідач двічі не з?явився, заперечень щодо позбавлення його батьківських прав не подавав.

Отже, органом опіки та піклування встановлено, що батько з дітьми не проживає, не займається їх навчанням, вихованням, не піклується про їх здоров`я, не надає матеріальної допомоги, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов?язків впродовж тривалого часу.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також те, що в інтересах дітей є турбота та підтримка і з боку батька, позбавлення батьківських прав батька дітей у даному випадку є доцільним, оскільки така міра відповідальності, що є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, з огляду на наявні у справі та матеріали, є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов?язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Проте, у позовній заяві зазначено, а також матеріалами справи стверджується, що на підставі судового наказу, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 25.07.2023 у справі №447/2071/23, за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з відповідача ОСОБА_12 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20).

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 1-4 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд» і такий підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 968,96 гривень на користь позивача .

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 7, 19, 135, 141, 150, 164, 166, 167, 169, 180, 181, 183, 191, 243 СК України, ст. 8, 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, ст. 141, 223, 247, 259, 264, 265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_18 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_18 судовий збір у справі у розмірі 968 (дев?ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок на користь ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа - Служба у справах дітей Новороздільської міської ради, місцезнаходження: вул. Грушевського, 24, м. Новий Розділ, Стрийський район, Львівська область, 81652, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35283084.

Повний текст рішення складено 10.02.2026.

Суддя Головатий А.П.