Справа №464/1447/26
пр № 2-з/464/15/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

12 березня 2026 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Сабари Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач ОСОБА_1 , діючи через представника ОСОБА_2 , подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: нежитлове приміщення, XXXVI, загальною площею 2,4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 6101, ціна майна, встановлена у договорі, 20 377, 81 грн.; нежитлове приміщення, LVIII, загальною площею 2,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 22 500 грн.; 1/7 частина квартири АДРЕСА_2 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 1 304 524 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що 27.07.2024 між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого передала у власність останньої грошові кошти в сумі 4 902 800 грн., що є еквівалентом 119 000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язалася повернути їй таку ж суму грошових коштів, але не менше суми, що підлягає сплаті у гривнях і є еквівалентною 119 000 доларів США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні на день платежу. Крім того, 11.03.2025 між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого передала у власність останньої грошові кошти в сумі 5 643 000 грн., що є еквівалентом 135 000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язалася повернути їй таку ж суму грошових коштів, але не менше суми, що підлягає сплаті у гривнях і є еквівалентною 135 000 доларів США за комерційним курсом долара США по відношенню до гривні на день платежу. Разом з тим, ОСОБА_3 зобов`язання за вказаними договорами позики не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 46 885 853,25 грн. Водночас, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення, XXXVI, загальною площею 2,4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 6101, ціна майна, встановлена у договорі, 20 377, 81 грн.; нежитлове приміщення, LVIII, загальною площею 2,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 22 500 грн.; 1/7 частина квартири, загальною площею 68,9 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 1 304 524 грн. Таким чином, враховуючи фінансовий стан ОСОБА_3 та те, що остання не йде на переговори та всіма можливими способами уникає вирішення питання щодо повернення наявної заборгованості, що вказує на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання нею можливого рішення суду у справі, просить заяву задовольнити та здійснити забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви здійснювався без повідомлення учасників справи, відтак відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів заходів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить стягнути солідарно заборгованість за договором позики від 27.07.2024 у розмірі 26 232 916,63 грн., за договором позики від 11.03.2025 у розмірі 20 652 936,62 грн., покликаючись на невиконання, зокрема, ОСОБА_3 зобов`язань, що виникла на підставі згаданих договір позики, укладених між ними.

Витягом з Державного реєстру речових прав від 09.03.2026 підтверджується, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить наступне майно, а саме: нежитлове приміщення, XXXVI, загальною площею 2,4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 6101, ціна майна, встановлена у договорі, 20 377, 81 грн.; нежитлове приміщення, LVIII, загальною площею 2,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 22 500 грн.; 1/7 частина квартири, загальною площею 68,9 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 101, ціна майна, встановлена у договорі, 1 304 524 грн.

Таким чином, беручи до уваги наявність спору між сторонами, співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зважаючи на обґрунтованість ризиків, що відповідач ОСОБА_3 може розпорядитись об`єктом прав, що їй належать, що, в свою чергу, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також забезпечити ефективний захист та поновлення прав позивача, за захистом яких остання звернулася, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Підстав, визначених ст. 154 ЦПК України, для вжиття заходів зустрічного забезпечення судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

заяву задовольнити.

В порядку забезпечення позову, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №464/1447/26, накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме:

-нежитлове приміщення, XXXVI, загальною площею 2,4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6101;

-нежитлове приміщення, LVIII, загальною площею 2,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-1/7 частина квартири, загальною площею 68,9 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Боржник: ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена та підписана суддею 12 березня 2026 року.

Головуюча Сабара Л.В.