Справа № 159/851/25 Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г.
Провадження № 22-ц/802/70/26 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

07 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором у розмірі, передбаченому законом.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2025 року у цій справі залишено без руху та надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме сплати судового збору у розмірі 4542 грн за її подання п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали. Роз`яснено наслідки невиконання вимоги ухвали суду.

Ухвалою було роз`яснено, що якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

06 січня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення розміру сплати судового збору. В клопотанні зазначені положення Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14 травня 1981 року № R(81)7.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги має бути доданий документ про сплату судового збору або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч. 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При цьому, процесуальна норма ч. 2 ст. 133 ЦПК України є бланкетною та в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до Закону України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (ст. 2 цього Закону).

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшння розміру судового збору, як зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити розмір судових витрат стосовно сплати судового збору, як зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

При цьому, ЦПК України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 460/3138/19 та від 18 травня 2023 року у справі №160/19572/21.

У розглядуваному випадку відсутні підстави для зменшення розміру сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідачем, оскільки наданих ОСОБА_1 доказів недостатньо для висновку щодо наявності випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір» і такі докази не підтверджують скрутний майновий стан відповідача.

Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас за змістом п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» документи про майновий стан мають містити інформацію, на підставі якої суд може встановити відсоткове співвідношення розміру судового збору до річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Законом України «Про судовий збір» чітко визначено підставу для звільнення від сплати судового збору, зокрема, доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Для звільнення від сплати судового збору відповідач повинен довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе зменшити розмір слати судовгого збору чи звільнити таку особу від сплати судового збору.

Отже, відповідачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів підтвердження скрутного майнового стану, не надано відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо).

Враховуючи наведені норми матеріального та процесуального закону, практику Верховного Суду, підстави зменшення розміру сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі у розумінні положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, відповідачу ОСОБА_1 належить продовжити визначений в ухвалі Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року строк для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме сплати судового збору за її подання п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Керуючись ч. 4 ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відмовити.

Продовжити відповідачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліку апеляційної скарги, визначеного ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у цій справі, а саме сплати судового збору п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді