Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючогосудді Пустовіт О.Г., секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Руднєва Інна Сергіївна до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про припинення права власності на 1/2 частку житлового будинку та визнання права власності на весь житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Руднєва І.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із вищевказаною позовною заявою про припинення права власності на 1/2 частку житлового будинку та визнання права власності на весь житловий будинок - житловий будинок, в якому просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 області, загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101, та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_2 по вул. Вишнева в місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є фактичним власником цілого житлового будинку АДРЕСА_3 з господарсько побутовими будівлями, забудовами та спорудами: сарай літ. Б, гараж літ. В., гараж літ. Г, паркан 1-9, замощення 10-13 по АДРЕСА_4 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м. Право власності на зазначений житловий будинок позивачка набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101. Це підтверджується доданими до позову свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Попередньою власницею житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. була бабуся позивачки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 01.07.1992 року, посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 357. Дата реєстрації 03.08.1992 року. При укладенні та засвідченні зазначеного договору купівлі продажу від 01.07.1992 року нотаріус Першої Артемівської державної нотаріальної контори припустився помилки, зазначивши, що бабуся позивачки ОСОБА_2 придбала не цілий будинок АДРЕСА_3 , а 1/2 частину будинку АДРЕСА_3 , що не відповідає дійсності, тому що фактична загальна та житлова площа житлового будинку була зазначена вірно як для цілого житлового будинку: загальна площа - 65,7 кв.м. та житлова площа - 37,19 кв.м. Будинок АДРЕСА_3 був зблокований однією стіною із сусідським будинком, мав свій окремий вихід, тому його помилково зареєстрували як 1/2 частину будинку, при цьому зазначивши вірно загальну площею цілого будинку - 65,7 кв.м. та житлову площу - 37,19 кв.м. Ця «помилка» при оформленні спадкування «була перенесена» і в свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року позивачці. 13.10.2025 року був виготовлений технічний паспорт на будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,9 кв.м. Як позивачка, так і її бабуся з моменту набуття права власності на зазначений будинок фактично користувались його загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. Тобто фактично позивачка успадкувала цілий житловий будинок, а не його 1/2 частину, як помилково було зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101. Інших співвласників житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. ніколи не було та не існує на теперішній час. У 2025 році позивачка дізналась, що її будинок, перебуваючи у зоні активних бойових дій, зазнав ушкоджень та звернулась до ЦНАП з метою подання заяви на отримання компенсації за пошкодження нерухомого майна. У ЦНАПі виявилось, що будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. зареєстрований не як цілий будинок, а як 1/2 частина, тому у реєстрації заяви на отримання компенсації за зруйнований будинок позивачці відмовлено, тому що компенсація провадиться на підставі заяв двох співвласників. Позивачка є єдиною власницею будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м., якій помилково невірно оформлено право власності на її житловий будинок, інших співвласників будинку АДРЕСА_3 не існує та ніколи не було. Позивачці відмовили в проведенні реєстраційних дій шляхом внесення змін до державного реєстру речових прав у державного реєстратора на нерухоме майно у зв`язку із наявністю помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101: замість цілої частини будинку у свідоцтві помилково було зазначено 1/2 частина будинку, хоча площа будинку АДРЕСА_3 зазначена як цілого будинку - 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. Державний реєстратор прав на нерухоме майно порекомендував позивачці звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів та визнати в судовому порядку право власності на своє нерухоме майно, яке оспорюється та не визнається представником державної влади.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 01 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Руднєва І.С. до суду не з`явилися, у поданій представником позивача заяві просять суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до суду не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, у якій просять прийняти рішення згідно з діючим законодавством.

Статтями 43,21 1ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України, за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фактичним власником цілого житлового будинку АДРЕСА_3 з господарсько побутовими будівлями, забудовами та спорудами: сарай літ. Б, гараж літ. В., гараж літ. Г, паркан 1-9, замощення 10-13 по АДРЕСА_4 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м. Право власності на зазначений житловий будинок позивачка набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101. Це підтверджується доданими до позову свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Попередньою власницею житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м. була бабуся позивачки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 01.07.1992 року, посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 357. Дата реєстрації 03.08.1992 року.

При укладенні та засвідченні зазначеного договору купівлі продажу від 01.07.1992 року нотаріус Першої Артемівської державної нотаріальної контори припустився помилки, зазначивши, що бабуся позивачки ОСОБА_2 придбала не цілий будинок АДРЕСА_5 , що не відповідає дійсності, тому що фактична загальна та житлова площа житлового будинку була зазначена вірно як для цілого житлового будинку: загальна площа - 65, 7 кв.м. та житлова площа - 37, 19 кв.м. Будинок АДРЕСА_3 був зблокований однією стіною із сусідським будинком, мав свій окремий вихід, тому його помилково зареєстрували як 1/2 частину будинку, при цьому зазначивши вірно загальну площею цілого будинку - 65, 7 кв.м. та житлову площу - 37, 19 кв.м. Ця «помилка» при оформленні спадкування «була перенесена» і в свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року позивачці.

13.10.2025 року був виготовлений технічний паспорт на будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м.

Як позивачка, так і її бабуся з моменту набуття права власності на зазначений будинок фактично користувались його загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м.

Тобто фактично позивачка успадкувала цілий житловий будинок, а не його частина, як помилково було зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101.

Інших співвласників житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65, 7 кв.м. та житловою площею 37, 19 кв.м. ніколи не було та не існує на теперішній час.

У 2025 році позивачка дізналась, що її будинок, перебуваючи у зоні активних бойових дій, зазнав ушкоджень та звернулась до ЦНАП з метою подання заяви на отримання компенсації за пошкодження нерухомого майна. У ЦНАПі виявилось, що будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. зареєстрований не як цілий будинок, а як 1/2 частина, тому у реєстрації заяви на отримання компенсації за зруйнований будинок позивачці відмовлено, тому що компенсація провадиться на підставі заяв двох співвласників. Позивачка є єдиною власницею будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м., якій помилково невірно оформлено право власності на її житловий будинок, інших співвласників будинку АДРЕСА_3 не існує та ніколи не було.

Позивачці відмовили в проведенні реєстраційних дій шляхом внесення змін до державного реєстру речових прав у державного реєстратора на нерухоме майно у зв`язку із наявністю помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101: замість цілої частини будинку у свідоцтві помилково було зазначено 1/2 частина будинку, хоча площа будинку АДРЕСА_3 зазначена як цілого будинку - 65, 7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно порекомендував позивачці звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів та визнати в судовому порядку право власності на своє нерухоме майно, яке оспорюється та не визнається представником державної влади.

Визнання права власності в судовому порядку на свій будинок позивачці необхідно для отримання компенсації за пошкодження її єдиного житла.

Відповідач суду відзив не надав. У поданій суду заяві просив розглянути справу та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.

Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до статті 16 «Захист цивільних прав та інтересів судом» ЦК України: кожна особа має право звернутися о суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно статті 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

На підставі наведеного, суд погоджується з доводами позивача, що необхідно припинити право спільної часткової власності позивача на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарсько побутовими будівлями, забудовами та спорудами: сарай літ. Б, гараж літ. В., гараж літ. Г, паркан 1-9, замощення 10-13 по АДРЕСА_4 , загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101, та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_2 вул. Вишнева в місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Оскільки Часовоярська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушували, не визнавали та не оспорювали, а лише висловили свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268ЦК України,ст. ст.4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268ЦПКУкраїни,суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат, Руднєва Інна Сергіївна до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про припинення права власності на 1/2 частку житлового будинку та визнання права власності на весь житловий будинок.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 області, загальною площею 65,7 кв.м. та житловою площею 37,19 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Літвіновою В.А., спадкова справа № 73/2023, зареєстровано в реєстрі за № 1101, та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_2 вул. Вишнева в місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6

Відповідач: Часовоярська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області,Код , місцезнаходження за адресою: Україна, 84551, Донецька обл., Бахмутський р-н, місто Часів Яр, вул.Незалежностi, будинок 1

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2026 відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя: О. Г. Пустовіт