Справа № 587/277/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 73982,45 грн, а також суму сплаченого судового збору. Позовну заяву мотивував тим, що 18 лютого 2025 року в м. Суми відбулася ДТП за участю транспортних засобів автомобіля ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 та автомобіля Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 . Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року у справі №591/1861/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулася до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Встановлення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу у справі, МТСБУ доручило ТОВ «СОС Сервіс Україна», проведення оцінки здійснював оцінювач ОСОБА_3 , яким у звіті №52-25 було визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 , становить 78565,94 грн. За виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі на підставі рахунка №1752 від 31 березня 2025 року та акту надання послуг МТСБУ виплатило ТОВ «СОС Сервіс Україна» 2450,00 грн. Згідно із заявою потерпілого на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потеплілих №3.1/17644 від 02 червня 2025 року та довідки №1 від 29 травня 2025 року МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок потерпілої особи в розмірі 71532,45 грн. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на виплату потерпілому страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку у справі складають в сумі 73982,45 грн.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 18 лютого 2025 року о 07:30 год. у м. Суми по просп. Свободи ( вул. Прокоф`єва), 33, керуючи т/з ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі т/з CheryTiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, які зазначені в матеріалах ДТП. (а.с.7-8).

Відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_2 CheryTiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «ВУСО», поліс №222375054 (а.с. 15 зв.б.).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_3 , не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 45).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вирішує питання вини такої особи, а досліджує лише обставини щодо розміру відшкодування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Судом достовірно встановлено, що в момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , який керував пошкодженим автомобілем Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП від 18 лютого 2025 року (а.с. 9-10).

ОСОБА_2 , який є власником автомобіля Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 , звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди від 20 лютого 2025 року (а.с. 11).

МТСБУ відповідно до умов договору №057/24 від 01 червня 2024 року доручило ТОВ «СОС Сервіс Україна» виконати в строк до 25 березня 2025 року роботи з метою встановлення вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 (а.с. 15).

Відповідно до Звіту №52-25 від 31 березня 2025 року, виконаного за дорученням МТСБУ у справі №58/04/25 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СОС Сервіс Україна» ОСОБА_3 , вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу марки Chery Tiggo, н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 78565,94 грн без урахування ПДВ (а.с. 16-38).

У зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 43 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-ІХ, МТСБУ прийнято рішення про здійснення виплати на відшкодування збитків у розмірі 71532,45 грн на користь ОСОБА_2 (а.с. 43).

Вказані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_2 згідно з платіжним дорученням №18048 від 03 червня 2025 року в сумі 71532,45 грн (а.с. 44).

Також, витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку становлять 2450,00 грн, що підтверджується Актом надання послуг №1752 від 31 березня 2025 року, рахунком на оплату № 1752 від 31 березня 2025 року, платіжною інструкцією №13806 від 06 травня 2025 року (а.с. 40-42).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положенням ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування та сума понесених витрат на встановлення розміру збитку в загальному розмірі 73982,45 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265 ЦПК України; ст. ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 73982 (сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 45 копійок та 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 20 копійок судового збору.

Повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України (02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору шляхом зобов`язання Головного Управління державної казначейської служби України у Сумській області повернути судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 20 копійок, сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0000476 від 05 січня 2026 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Г. Вортоломей