Справа № 161/1852/25 Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г.
Провадження № 22-ц/802/267/26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Прядун Ю. В.,

з участю:

представника позивача адвоката Кучерука Т. М.,

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агідель" Сакарінєн Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агідель", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2025 року звернулася в суд з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агідель" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що 10.07.2023 о 17 год 37 хв. на 140км+300м автодороги М-06 "Київ-Чоп" ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом "MAN TGS 26.320" д.н.з. НОМЕР_1 в порушення пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР), не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Skoda Kodiag" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Транспортний засіб Skoda Kodiag д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу від 10.05.2019. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб SkodaKodiag зазнав механічних пошкоджень. 04.09.2023 постановою Житомирського районного суду Житомирської області у справі № 278/4038/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн. Постанова суду набрала законної сили 15.09.2023. Водій ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з TОB «Агідель». Цивільно-правова відповідальність автомобіля "MAN TGS 26.320" застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ». Позивач зверталася до ПАТ «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування, однак жодного рішення про здійснення страхового відшкодування, як передбачає ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не отримала. З урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 160000,00 грн завданої матеріальної шкоди і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» на користь ОСОБА_1 484715,23 грн завданої матеріальної шкоди, 200000,00 грн завданої моральної шкоди, 40000,00 грн витрат на правову допомогу та судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 160000,00 гривень завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» на користь ОСОБА_1 484 715,23 грн завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» на користь ОСОБА_1 5000,00 гривень моральної шкоди. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1600,18 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 1991,21 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1489,20 грн. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Агідель» на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 4921,97 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6031,39 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4510,80 грн.

Відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків. Вказує, що у відповідача Приватного акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" не було і не має обов`язку перед позивачкою виплачувати страхове відшкодування, оскільки ОСОБА_1 не надавала до ПАТ «СК «УСГ» заяву про виплату страхового відшкодування, а також жодного документу відповідно до переліку, який визначений у ст. 35 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ОСОБА_1 взагалі не надавала до ПАТ «СК «УСГ» жодного оригіналу документу для огляду. На момент звернення позивача до суду строк виконання відповідачем грошового зобов`язання не настав внаслідок недотримання позивачем визначеного чинним законодавством України порядку реалізації свої прав у спірних правовідносинах, а відтак, підстави вважати наявним порушене право позивача щодо отримання спірної суми страхового відшкодування відсутні. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «УСГ» відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Кучерука Т. М. подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що положення статей 35, 36 України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають порядок здійснення страхової виплати, але не встановлюють обов`язкової досудової умови для звернення до суду. Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк виконання грошового зобов`язання не настав, є маніпулятивним та таким, що суперечить природі деліктних зобов`язань, оскільки згідно з статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України, обов`язок відшкодувати шкоду виникає з моменту її завдання, а не з моменту подання певного пакету документів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В суд апеляційної інстанції представник ПАТ «СК «УСГ» не з`явився, хоча належно повідомлений судом про місце, дату та час судового розгляду.

Представник позивача адвокат Кучерук Т. М. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача ПАТ «СК «УСГ» не визнав та просив залишити без задоволення.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агідель" Сакарінєн Л. В. в суді апеляційної інстанції вказала, що вважає, що позивач має право на відшкодування завданої шкоди, аргументи апеляційної скарги відповідача ПАТ «СК «УСГ» щодо неналежного звернення позивача до страхової компанії також заслуговують на увагу.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2023 року водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом "MAN TGS 26.320" д.н.з. НОМЕР_1 , на 140км+300м автодороги М-06 "Київ-Чоп" не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Skoda Kodiag" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2023 року у справі №278/4038/ ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водій ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з TОB «Агідель». Цивільно-правова відповідальність автомобіля "MAN TGS 26.320" д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ». Ліміт відповідальності страховика за цим договором за шкоду, заподіяну майну, складає 160000,00 грн.

Транспортний засіб Skoda Kodiag д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Відповідач ПАТ «СК «УСГ» вказує, що наданий позивачкою до позовної заяви бланк ПАТ «СК «УСГ» заяви про виплату страхового відшкодування, в дійсності не подавався до ПАТ «СК «УСП». Дана заява не містить підпису, дати та П.І.Б. ОСОБА_1 та не містить вхідного номеру з якого можливо було б зрозуміти, що позивачка дійсно подала заяву до ПАТ «СК «УСГ». Цей бланк надавався водію Т3, який керував, і заявляв про випадок для того, щоб останній передав його власниці ТЗ, а ОСОБА_1 мала б заповнити його, підписати та направити до ПАТ «СК «УСГ».

18.07.2023 на 6 день після ДТП транспортний засіб Skoda Kodiag був оглянутий представником страховика, відповідно страховій компанії було відомо про настання страхового випадку.

Згідно з висновком експерта № СЕ -19/123-25/5995-АВ від 23 червня 2025 вартість матеріального збитку заподіяного ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу Skoda Kodiag 2019 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 10 липня 2023, становить 644714,23 грн. Розмір матеріального збитку відповідачами не заперечувався та не спростовувався належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що потерпіла позивач ОСОБА_1 не подала в установлений річний строк заяви з відповідними додатками про відшкодування шкоди. Позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували таке звернення і відмову відповідачем ПАТ «СК «УСГ» у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ПАТ «СК «УСГ» була повідомлена про страховий випадок в установлений строк і могла встановити обставини події. Позивач не позбавлена права звернутись з позовом у 3-х річний строк.

Пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. (позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 08 жовтня 2025 року в справі № 752/11365/21).

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ПАТ «СК «УСГ» 160000,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди в межах ліміту відповідальності страховика, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» різницю між визначеною калькуляцією загальною вартістю матеріального збитку 644714,23 грн та лімітом відповідальності страховика 160000,00 грн, що становить 484714,23 грн. При стягненні моральної шкоди суд першої інстанції врахував те, що від часу ДТП пройшло більше двох років, автомобіль не відремонтований, дані обставини змінили звичайний порядок життя позивача, що викликало суттєві незручності у пересуванні, що заподіяло позивачу моральні страждання, однак обґрунтовано прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн оцінені нею суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим задовольнив їх частково у розмірі 5000,00 грн, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Стягуючи судові витрати, суд першої інстанції застосував принцип співмірності.

Рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя

Судді