Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

04 березня 2026 року року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір №14138-10/2023 шляхом підписання електронними підписами. Надалі ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором, а також судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2025 року справу передано за підсудністю на розгляд до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2025 року справу направлено (повернуто) на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси для вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2025 року справу передано за підсудністю на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 26 січня 2026 року явку представника позивача визнано обов`язковою. В ухвалі суд зауважив, що в позовній заяві не обгрунтовано розбіжність між розміром тіла кредиту, визначеним в кредитному договорі - 6000 грн, та розміром тіла кредиту (тіло та прострочене тіло кредиту), вказаному в розрахунку заборгованості - 16328,57 грн. Тому явка представника позивача необхідна для дачі пояснень по суті спору безпосередньо в судовому засіданні.

В судове засідання, призначене на 12 лютого 2026 року сторони не з`явились, жодних заяв чи клопотань не подавали.

В судове засідання, призначене на 19 лютого 2026 року сторони не з`явились.

Напередодні, 18 лютого 2026 року, до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з очікуванням представником позивача відповіді первісного кредитора на запит його про надання додаткових доказів.

В судове засідання, призначене на 02 березня 2026 року, учасники справи не з`явились.

Відповідач ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.

02 березня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача. В них зазначено, що 24 січня 2024 року шляхом укладення додаткової угоди до кредитного договору №14138-10/2023 від 29 жовтня 2023 року сторони домовились, що деякі пункти договору будуть викладені в іншій редакції. Зокрема, що розмір наданого кредиту становить 19050,01 грн. Строк надання кредиту 177 днів. Дата надання кредиту 29.10.2023. В поясненнях також зазначено, що з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісного кредитора з запитами щодо надання додаткових доказів. Представник позивача до пояснень додав інформаційну довідку та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Просив ці докази долучити до матеріалів справи. Пояснив, що з розрахунку заборгованості вбачається, що 24 січня 2024 року відповідачу було надано кошти в сумі 13050,00 грн згідно додаткової угоди. Також просив витребувати в банку інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у АТ КБ "ПриватБанк", станом на 24.01.2024, щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_1 , виписку по вказаному рахунку, інформацію про надходження коштів на цю картку у сумі 13050,00 грн. Представник позивача просив з огляду на велику кількість судових засідань, перебування юристів у

м. Бровари Київської області проводити судове засідання за відсутності представника ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Враховуючи надання представником позивача письмових пояснень та обгрунтоване клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Щодо клопотання представника позивача про витребування доказів суд постановив відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю, відсутністю доказів самостійного звернення до банку для їх отримання та пропушенням процесуального строку для звернення з таким клопотанням.

Виходячи з приписів ст.ст.43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина перша статті 1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №14138-10/2023 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 6000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день. Строк користування кредитом 360 днів (а.с. 6-11).

Зазначений договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за вищезазначеним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору (лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.08.2025 №3426_02,

а.с. 12).

24 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24062024 (а.с. 13-17).

У відповідності до п. 1.2 даного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вважає, що всі права ТОВ «Стар Файненс Груп» щодо права вимоги до відповідача за вказаним договором перейшли до нього.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

З доданого до позову витягу з реєстру боржників до договру факторингу № 29042024 від 29.04.2024 (а.с. 17) вбачається, що право вимоги заборгованості відступлено ТОВ "Аванс кредит" на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» щодо боржника ОСОБА_2 .

Інформація щодо передачі ТОВ «Стар Файненс Груп» прав вимоги до позивача щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №14138-10/2023 в матеріалах справи відсутня.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором №14138-10/2023 від 29 жовтня 2023 року, який укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 .

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Також суд звертає увагу на наступне.

Позивач вважає, що відповідач порушувала приписи законодавства та умови договору, і зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

За розрахунками позивача розмір заборгованості за договором становить 16473,64 гривень (а.с. 8-20), з яких:

- 16328,57 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло, прострочене тіло);

- 145,07 грн - заборгованість за відсотками (відсотки, прострочені відсотки).

З договору про надання фінансового кредиту №14138-10/2023, паспорта кредиту, довідки ТОВ "Стар Файненс Груп" №3426_02 від 06 серпня 2025 року вбачається, що предметом договору є фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. і саме цю суму коштів було перераховано на рахунок ОСОБА_1 за довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення".

В письмових поясненнях представник позивача зазначає про існування додаткової угоди від 24 січня 2024 року до кредитного договору, за якою розмір наданого кредиту за кредитним договором становить 19050,01 грн. Строк надання кредиту 177 днів. Дата надання кредиту 29.10.2023.

Проте таку додаткову угоду стороною позивача суду не надано.

Таким чином, стороною позивача також не обгрунтовано заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 16473,64 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати по справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Черкаського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Кваша