Справа №751/3569/25
Провадження №2/751/272/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Курач В.С.

pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну спpаву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулось до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором (оферти) №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року у розмірі 16 711,01 грн. та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02.09.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитним договір (оферти) №30.08.2024-100001783, який був підписаний відповідачем електронним підписом відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного зв`язку, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 7 000,00 грн, строком на 140 днів, (дата повернення - 19.01.2025 року), з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87%=(8559,14/7000)/140х100%. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - «Комісія»), економічна сутність - плата зав надання Кредиту) - 20 % від суми Кредиту та дорівнює 1400,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка 70,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Вказує, що позивач виконав умови укладеного Кредитного договору надав відповідачу кредитні кошти в сумі передбаченій умовами договору, а відповідач порушив умови Кредитного договору, не повернув грошові кошти позивачу, внаслідок чого станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 16 711,01 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, та стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду.

Ухвалою судді від 06.06.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

27.06.2025 року, через систему «Електронний суд», представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кушнеренком Є.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не доведено дійсності наявності правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр», а саме, не надано доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідач підписав спірний кредитний договір, як і доказів дійсного отримання останнім грошових коштів за кредитним договором. Вказує, що відповідач, будь-яких дій спрямованих на отримання кредиту не вчиняв. З розрахунку заборгованості не зрозуміло за який період утворилась заборгованість. Крім того, нарахована неустойка в розмірі 3 500,00 грн, суперечить положенням п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

02.07.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла відповідь на відзив (з додатками), в якій зазначає, що відповідачем під час укладення кредитного договору, було проведено ідентифікацію через систему BankID, документи що складають кредитний договір підписувались ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фіксований - НОМЕР_2. При цьому, відповідач не заперечує належність йому вказаного номеру. Вказує, що перерахування коштів за кредитним договором здійснювалось на рахунок вказаний відповідачем НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією від 02.09.2024 року, яка міститься в матеріалах справи. В свою чергу, представником відповідача на підтвердження своїх заперечень, щодо перерахування кредитних коштів позивачем, не надав виписки по рахунках відповідача в тому числі по рахунку НОМЕР_1 , який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу. Вказує, що ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року, в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач порушив виконання умов кредитного договору, не в повній мірі повернув кредитні кошти та нараховані відсотки, внаслідок чого наявна прострочена заборгованість яка підлягає стягненню в примусовому порядку. Звертає увагу, що відповідачем були здійсненні заходи спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по кредитному договору на суму: 1555,92 від 13.09.2024року, 1555,92 грн від 29.09.2024 року, 1555,92 грн від 13.10.2024 року, які були враховані під час формування довідки про заборгованість та суми позовних вимог. Щодо заявлених вимог про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, вважає заявлений розмір 4500,00 грн не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості. Надано виписку по здійсненню операцій за Договором №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 02.09.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитним договір (оферти) №30.08.2024-100001783 (далі - Кредитний договір), шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, та підтвердження укладення кредитного договору, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн, строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 19.01.2025 року. (а.с.11-17)

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - процентна ставка). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - «Комісія»), економічна сутність - плата зав надання Кредиту) - 20 % від суми Кредиту та дорівнює 1400,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок даної процентної ставки: 0,87% (денна процентна ставка)=(8559,14/7000)/140х100%.

Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Неустойка 70,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. (а.с.13-18)

Відповідно до умов Кредитного договору кредитні кошти надаються шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .

Кредитним договором визначено графік платежів: проценти розраховані за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; сума кредиту у розмірі 7 000,00 грн сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит.

Під час укладення кредитного договору №30.08.2024-100001783 позичальник ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи ВankID Національного банку України.

Для підписання договору споживчого кредиту використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором Е168, який був відправлений відповідачу на номер телефону « НОМЕР_2 » вказаний ним у заявці як фінансовий номер, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. При цьому відповідач не заперечує належність, йому номеру телефону « НОМЕР_2 ».

З огляду на викладене вище, встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е168, акцептував умови оферти, а тому суд доходить висновку, що факт укладення Кредитного договору (оферти) №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитодавець виконав умови договору, перерахував грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» вих№15-1104 від 11.04.2025 року, з яким у позивача укладено договір про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 року, номер транзакції в системі iPay.ua -497452501, призначення платежу: видача за договором кредиту №30.08.2024-100001783. (а.с.8)

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року, відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 16 711,01 грн, з яких: 6 672,24 грн. - основний борг; 6 538,77 грн. - проценти; 3 500,00 грн - неустойка. (а.с.7)

Як вбачається з наданої позивачем Картки субконто, Контрагенти, Договори за 02.09.2024-02.07.2025, яка містить інформацію про здійснені операції, за кредитним №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року, що на виконання умов договору ОСОБА_1 були здійсненні проплати на суму 6 223,68 грн (13.09.2024 на суму 1555,92 грн; 15.09.2024 на суму 1555,92 грн (980,00+575,92); 29.09.2024 на суму 1555,92 грн (980,00+575,92); 13.10.2024 на суму 1555,92 грн (980,00+327,16+248,16)). Зазначені суми, враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.

Станом на час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за вказаним кредитним договором, як і доказів (контррозрахунку) на спростування зазначеної суми заборгованості.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, за № 675-VIII.

Преамбула Закон України «Про електронну комерцію» кореспондує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, за № 851-IV.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги» від 5 жовтня 2017 року за № 2155-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту (траншу), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення електронного договору №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року, на таких умовах, шляхом підписання Заявки та Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) на укладення Кредитного договору (оферти) №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року, що акцептована відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е168.

Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера з яким у позивача укладено Договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську карту № НОМЕР_1 , що відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що на підтвердження своїх заперечень, щодо не доведення належним чином стороною позивача факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а посилання представника відповідача, що спірний кредитний договір не був підписаний у відповідності до вимог чинного законодавства спростовується вище дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, відповідач не скористався своїм правом протягом 14 днів відмовитись від цього Договору без поважних причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів у порядку визначеному п.10.3 Розділ. 10 Договору №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024, а навпаки, здійснював оплати в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про фактичне визнання ним боргу. Не визнання відповідачем позовних вимог свідчить про намагання уникнути вз`ятих кредитних зобов`язань.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. (ч. 2 ст. 642 ЦК України)

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Пунктами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище кредитним договором утворилась заборгованість, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Водночас суд не погоджується із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором у частині неустойки з огляду на наступне.

Пунктом 15 заявки кредитного договору №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 (кредитної лінії) визначено, що неустойка в розмірі 70,00 гривень нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено нарахування неустойки.

Таким чином, ураховуючи, що позивачем нараховано неустойку за невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором у сумі 3500,00 гривень у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, то заявлена ТОВ «Споживчий центр» вимога в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 3500,00 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення заборгованості за комісією пов`язанною з наданням кредиту в розмірі 1400,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору вбачається, що комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 20 % від суми кредиту та дорівнює 1400,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, обслуговування кредитної заборгованості, і, відповідно, така умова не є нікчемною.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, станом на час розгляду справи в суді заборгованість не погашена.

Наданий представником відповідача відзив на позовну заяву, не містить доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по кредитних договорах.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 в сумі 13 211,01 грн, яка складається із: основний борг - 6 672,24 грн, заборгованості за процентами - 6 538,77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн (а.с.23), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 915,04 грн (2 422,40 х 13 211,01/16 211,01).

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником відповідача надано до суду договір про надання правничої допомоги №165 від 24.06.2025 року, яким визначено фіксований розмір гонорару адвоката 4 500,00 грн, акт виконаних робіт від 24.06.2025 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 165 від 24.06.2025 року про сплату ОСОБА_1 гонорара адвоката в сумі 4500,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 942,49 грн (4500/16 211,01х13 211,01-4500).

Таким чином, на підставі ч.10 ст.141 ЦПК України, з урахуванням взаєморозрахунку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця понесених сторонами судових витрат у розмірі 972,55 грн (1915,04-942,55)

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄРДПОУ 37356833 заборгованість за Кредитним договором (оферти) №30.08.2024-100001783 від 02.09.2024 року у розмірі 13 211 (тринадцять тисяч двісті одинадцять) грн 01 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄРДПОУ 37356833 судові витрати у розмірі 972 (дев`ятсот сімдесят дві) грн 55 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (юридична адреса: 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, код ЄРДПОУ 37356833).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення складено 03.03.2026 року

Головуючий - суддя О. Г. Деркач