Житомирський апеляційний суд
Категорія 57 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.

з участю секретаря

судового засідання Болейко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/13633/25 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист порушених прав та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пилипюк Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в якому просила визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо вчинення 20 випадків порушення законодавства, а також стягнути з відповідача на її користь 200 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що виконавчий комітет Житомирської міської ради допустив 20 випадків порушення законодавства при розгляді її заяви від 08 травня 2020 року, що призвело до порушення її прав та законних інтересів. Так, відповідач допустив наступні порушення.

1) Порушив строк розгляду її заяви від 08 травня 2020 року, розглянувши цю заяву на сесії 30 липня 2020 року, тобто через 150 днів.

2) Незаконно відмовив в отриманні проміжного висновку.

3) Незаконний і суперечливий виклад висновків в листі від 05.04.2021 №25/Д-143.

4) Незаконне складення проекту рішення про відмову без висновку спеціалістів.

5) Складення проекту рішення про відмову з порушенням законодавства, а саме: відсутня дата складення проекту рішення про відмову; незаконне внесення до проекту висновку «контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови», оскільки такі дії не входять в повноваження; незаконне внесення до проекту рішення висновку «міський голова С.І.Сухомлин», так як він не є автором проекту; відсутній підпис автора проекту; незаконно долучено до проекту рішення додатку «Списки…, яким відмовлено» висновку «Додаток до рішення Житомирської міської ради_____№____.

6) Незаконно долучено до проекту рішення висновок Додаток до рішення Житомирської міської ради______№_____

7) Незаконне підписання на звороті, виконання вимоги регламенту посадовими особами виконавчого комітету проекту рішення, складеного з порушенням законодавства.

8) У проекті рішення відсутній супровідний лист з датою передачі проекту рішення Голові міської ради для оприлюднення та включення в порядок денний сесії, так як проект рішення, яким їй відмовлено в розгляді заяви від 08 травня 2020 року, оприлюднено через 67 днів.

9) Не враховані документи, долучені до заяви від 08 травня 2020 року, зокрема, фрагмент плану «червоних ліній», лист БТІ від 10.02.2010 №400, акт обстеження від 30.04.2013 №04027, фотомонтаж забудови території.

10) Не враховано рішення 15 сесії від 21 червня 2012 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою на самовільно збудованих 210 гаражів;

11) Не враховано рішення сесії від 28 травня 2003 року № 193 про передачу у приватну власність суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для житлового будівництва.

12) Не враховано рішення сесії від 28 травня 2003 року № 193 про передачу у приватну власність суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для садівництва.

13) Підставою для відмови зазначив Схему зонування території міста…(Ж-4) це територія всього мікрорайону, а згідно Генерального плану це територія садибної забудови.

14) Не враховано наявність фактичної забудови земельної ділянки.

15) Згідно затвердженого плану червоних ліній земельна ділянка не розташована в цих межах.

16) Рішення міської ради щодо затвердження плану обмежень земельних ділянок, які знаходяться в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту не приймалось, тому ця підстава відмови є незаконною.

17) Проект рішення про відмову оприлюднено 15.07.2020, включено в порядок денний сесії 30.07.2020.

18) Незаконно розглянув проект рішення про відмову, який не відповідає законодавству і має 17 випадків порушення законодавства.

19) Незаконно оформив рішення 70 сесії 7 скликання 30.07.2020 №1970, оскільки в порядок денний проект рішення не включався, не розглядався і відповідне рішення не приймалося.

20) Рішення 70 сесії 7 скликання 30.07.2020 №1970 не являється рішенням. Внаслідок незаконних дій та бездіяльності виконавчого комітету Житомирської міської ради вона зазнала душевних страждань, погіршення стану здоров`я та інші негативні переживання, а тому має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначає у розмірі 200 000 гривень.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила задовольнити її вимоги.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі №296/13633/25 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист порушених прав та стягнення моральної шкоди. Позивачу роз`яснено, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема, місцевий суд незаконно змінив суть та обґрунтування її позовної заяви, незаконно відмовив у розгляді її вимог за правилами цивільного судочинства, не надав правової оцінки порушенням, які допустив відповідач при розгляді її заяви, неправильно застосував норми процесуального права та не врахував обставин, на які вона посилалася у позовній заяві, що перешкоджає їй у доступі до правосуддя.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням,коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи,не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, мотивуючи таким.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08 травня 2020 року звернулася до Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с. 17-18). Рішенням сімдесятої сесії сьомого скликання Житомирської міської ради від 30.07.2020 №1970 суб`єктам земельних відносин, в тому числі і ОСОБА_1 , відмовлено у наданні дозволу на розроблення документацій із землеустрою згідно з додатком (а.с. 38, 39).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради при здійсненні повноважень щодо розгляду її заяви від 08 травня 2020 року щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, а відтак дослідженню в ході судового розгляду підлягає правомірність дій відповідача як суб`єкта владних повноважень. При цьому, місцевий суд акцентував увагу на тій обставині, що вимоги позивача не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку, оспорюванням права власності інших осіб, а також про наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на земельну ділянку в позовній заяві не зазначено.

Законність вказаних у позовній заяві дій виконавчого комітету Житомирської міської ради підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від їх оцінки судом. Тому цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті передбачено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Разом з тим, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як встановлено зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що її заяви виконавчим комітетом Житомирської міської ради належним чином не розглянуті, а відповідні рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради оформлені з численними порушеннями та без дотримання вимог чинного законодавства, з чого можна зробити висновок, що між сторонами речові приватноправові відносини не виникли.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що при розгляді даної справи дослідженню підлягає правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання процедури розгляду цієї заяви.

Колегія суддів наголошує, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про судовий захист порушених прав та інтересів, які полягають у незаконній, на її думку, відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законність таких дій і рішення виконавчого органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від оцінки судом дій та рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Подібний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2021 року у справі №295/5101/21 (провадження №61-16527св21) та від 25 січня 2023 року у справі №295/6697/22.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до суперечливого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права та незгоди з висновками суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2025року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.