Провадження № 2/127/7306/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9868740 від 23 липня 2024 року в розмірі 24 286,20 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 23 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитним договором №00-9868740, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону. Відповідно до умов договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредиторові з метою отримання кредиту. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі.

20 січня 2025 року між позивачем та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило належне йому право вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі. Відповідно до цього договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9868740 від 23 липня 2024 року в сумі 24 286,20 грн, з яких: 7820,00 грн - сума заборгованість за тілом кредиту, 16466,20 грн - сума заборгованість за відсотками, Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаним договором, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за цим договором не погашена ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором №00-9868740 від 23 липня 2024 року в сумі 24 286,20 грн, а також судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив,а також витребувано додаткові докази

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається (формується та зберігається) в змішаній формі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 23 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір кредитної лінії № 00-9868740, який підписаний електронним підписом відповідачки за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума ліміту кредитної лінії складає 6800,00 грн, тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична), цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) - на споживчі потреби.

Строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 18 липня 2025 року.

Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 07 серпня 2024 року та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Дата повернення кредиту, періодичні дата оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована, стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки); знижена процентна ставка становить 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту).

Відповідно до п.1.6. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1020,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього договору.

Відповідно до п.1.7. договору денна процентна за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії дорівнює 1,5%; денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку з урахуванням комісії дорівнює 1, 5%.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 11985,72%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 7437,84%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 43316,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставки на дату укладання цього договору становить 42347,00 грн (п.1.8, 1.9 договору).

Відповідно до п.2.8 договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 23 липня 2024 р. Сума Кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6800,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Відповідно до п.3.5. договору позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме 18 липня 2025 року.

Цей Договір укладений сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору рішення щодо укладення договору приймається кредитодавцем на підставі інформації, наданої позичальником із зазначенням повних, точних та достовірних особистих даних та які необхідні для укладення даного Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Розмір ліміту кредитної лінії та інші умови надання кредиту визначаються кредитодавцем за результатами оцінки кредитоспроможності позичальника на підставі інформації, наданої позичальником та отриманої з надійних джерел, зокрема, але не виключно бюро кредитних історій. Після отримання позичальником від кедитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту, позичальнику для ознайомлення надається паспорт споживчого кредиту. Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання паспорту споживчого кредиту, кредитодавець формує та надає позичальнику для ознайомлення оферту щодо укладання договору. Оферта є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» включає умови, що пропонуються до укладення позичальнику, в тому числі щодо процентів за користування кредитом та строків сплати процентів. Після отримання позичальником оферти (безпосередньо до накладення електронного підпису) позичальнику надсилається одноразовий ідентифікатор. У разі погодження із запропонованими кредитодавцем умовами договору, позичальник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця (акцепт) шляхом введення у відповідне поле форми на веб-сайті кредитодавця електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС-повідомленні. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням цього договору відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець надсилає одноразовий ідентифікатор погодженим із Позичальником засобом зв`язку. Після здійснення акцепту позичальником, що є укладенням договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Після укладення Договору кредитодавець направляє на електронну адресу позичальника, зазначену у Розділі 9 цього договору та надану позичальником як його особиста електронна адреса, та розміщує у особистому кабінеті договір з додатками (у разі їх наявності) у вигляді електронного документа, що містить кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 був ідентифікований ТОВ «Макс кредит» та підписав 23 липня 2024 року договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором 55207.

23 липня 2024 року відповідач також ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, підписавши які електронним підписом одноразовим ідентифікатором 28832, позичальник підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Дослідженими доказами підтверджується, що 23 липня 2024 року був укладений договір кредитної лінії № 00-9868740 та сторони погодили всі істотні умови договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав. Отримання позичальником коштів за цим договором підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 06 лютого 2025 року №172/02 про проведення успішної операції по перерахунку коштів 23 липня 2024 року на картку НОМЕР_1 в сумі 6800, 00 грн.

Належність вказаної банківської картки ОСОБА_1 та отримання ним 23 липня 2024 року коштів в сумі 6800,00 грн підтверджується також довідкою АТ «Універсал Банк» від 19 листопада 2025 року №БТ/9781 та рухом коштів по картці позичальника в цей день, наданий банком на виконання ухвали суду.

Відповідно до розрахунку, проведеного ТОВ «Макс Кредит», заборгованість відповідача за кредитним договором № 00-9868740 від 23 липня 2024 року становить 24 286,20 грн, з яких: 6800,00 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням, 16466,20 грн - заборгованість за процентами, 1020,00 грн - комісія.

20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс.

Відповідно до 2.4 договору факторингу, відступлення права вимоги та всіх інших прав, належних клієнтові за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в дату відступлення права вимоги.

Дата відступлення права вимоги - робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі.

20 січня 2025 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року..

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідача за договором № 00-9868740 від 23 липня 2024 року на суму 24286,20 грн, з яких: 7820,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 16466,20 грн - сума заборгованість за процентами.

Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Отже, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позичальника, наданої позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 00-9868740 від 23 липня 2024 року становить 24286,20 грн, з яких: 7820,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 16466,20 грн - сума заборгованість за процентами.

Визначаючись щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зважає, що з досліджених судом доказів слідує, що відповідач згідно укладеного кредитного договору № 00-9868740 від 23 липня 2024 року отримав від ТОВ «Макс Кредит» на споживчі потреби кредитні кошти в сумі 6800,00 грн, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту саме в сумі 6800,00 грн.

При цьому, суд зауважує, що позивач, визначаючи в позовній заяві розмір тіла кредиту не в сумі 6800,00 грн, а 7820,00 грн, помилково врахував до цієї суми 1020,00 грн комісії, яка передбачена умовами договору, однак позивач не заявляв вимоги про стягнення комісії, тому вказана сума з відповідача стягненню не підлягає.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо розміру заборгованості по відсоткам, то суд зазначає.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Однак, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом визначаються сторонами в договорі, вони повинні також узгоджуватися із нормами законодавства.

Так, з наданих первісним кредитором ТОВ «Макс кредит» детального розрахунку заборгованості слідує, що загальний розмір заборгованості за відсотками за 182 днів (з 23 липня 2024 року (день укладення договору) по 20 січня 2025 року (день нарахування відсотків на дату відступлення прав вимоги та межі позовних вимог) становить 16466,20 грн. При цьому за перших 15 днів відсотки нараховувалися за зниженою процентною ставкою - 0,5%, а надалі за відсотковою ставкою 1,45 %, яка визначена умовами договору.

Водночас, враховуючи вимоги п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» та реалізуючи свій процесуальний обов`язок, суд вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за договором кредитної лінії № 00-9868740 від 23 липня 2024 року з врахуванням вимог договору та закону.

Оскільки за умовами п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року розмір відсоткової ставки не може перевищувати 1,5 %, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 23 липня 2024 року по 20 серпня 2024 року з урахуванням застосування як зниженої, так і стандартної ставки та проведеної оплати становить 1380,40 грн ((6800,00х0,5%х15) + (6800,00х1,45% х 14 днів) - 510,00грн, де 510,00 грн - сума сплачена позичальником).

Згідно закону з 21 серпня 2024 року розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1 %, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 21 серпня 2024 року по 20 січня 2025 року (день нарахування відсотків на дату відступлення прав вимоги та межі позовних вимог) становить 10404,00 грн (6800,00 грн х 1 % / 100 % х 153 дні).

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками за 182 дні (з 23 липня 2024 року (день укладення договору) по 20 січня 2025 року (день нарахування відсотків на дату відступлення права вимоги та межі позовних вимог) становить 11784,40 грн.

Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 18584,40 грн, з яких: 6800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 784,40 грн - заборгованість за відсотками.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1853,68 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року в справі № 554/2586/ 16-ц.

Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та в їх підтвердження надано: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду №0 від 11 вересня 2025 року, копію акта прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн.

Відповідно до п.1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.3.1. отримання винагороди відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи за які узгодженні сторонами в протоколі погодження вартості послуг (п.3.3.). Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт приймання-передачі наданих послуг (п.3.4.).

Додатковою угодою від 11 вересня 2025 року сторони узгодили надання правничої допомоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 00-9868740 від 23 липня 2024 року.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року, підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання адвокатським бюро послуг на суму 7000,00 грн щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 : складання позовної заяви - 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту щодо надання інформації про перерахування кредитних коштів - 500,00 грн, підготовка клопотання щодо надання інформації перерахування кредитних коштів - 500,00 грн.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Водночас звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу становить майже третину ціни позову, що не відповідає критеріям розумності та виправданості та є неспівмірною. Тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () заборгованість за договором кредитної лінії №00-9868740 від 23 липня 2024 року в розмірі 18584,40 грн, з яких: 6800,00 грн - сума заборгованість за тілом кредиту, 11 784,40 грн- сума заборгованість за відсотками, а також 1853,68 грн судового збору та 5000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

В решті вимог - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310а,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: