КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/5024/22-ц

Головуючий у першій інстанції - Вовк С.В.

Апеляційне провадження № 22-з/824/175/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року - залишено без змін (т. 3 а.с. 59, 62-70).

19 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 подана в системі «Електронний суд» від 16 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення щодо позовної вимоги про надання судового захисту порушеним правам ОСОБА_1 шляхом реагування судом апеляційної інстанції окремою ухвалою на обставини умисного і системного ухилення службових осіб Київської СПСОЦР від виконання судових рішень, що набрали законної сили, і ухваленні слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва у КП № 0000101 та № 0000415 з метою захисту тих самих прав ОСОБА_1 , які належать до предмету судового захисту у цивільній справі № 757/5024/22-ц (т. 3 а.с. 109-110).

На обґрунтування заяви зазначав, що у судовому засіданні, що відбувалось 18 грудня 2025 року, позивачем внесено на розгляд колегії Київського апеляційного суду у складі суддів Левенця Б.Б., Євграфової Є.П., Саліхова В.В. клопотання з позовною вимогою надати судовий захист порушеним правам ОСОБА_1 шляхом реагування судом апеляційної інстанції окремою ухвалою на обставини умисного і системного ухилення службових осіб Київської СПСОЦР від виконання судових рішень, що набрали законної сили, і ухваленні слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва у КП № 0000101 та № 0000415 з метою захисту тих самих прав ОСОБА_1 , які належать до предмету судового захисту у цивільній справі № 757/5024/22-ц.

Однак, резолютивна частина постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц, не містить відомостей про ухвалене судом апеляційної інстанції рішення відносно вищезазначеної позовної вимоги ОСОБА_1 у справі № 757/5024/22-ц (т. 3 а.с. 109-110).

25 лютого 2026 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 27 лютого 2026 року передана судді-доповідачу (т. 3 а.с. 121).

02 березня 2026 року ухвалою Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 березня 2026 року з метою належного та завчасного повідомлення учасників справи (т. 3 а.с. 122).

16 березня 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просив постановити ухвали про залишення без розгляду заяви позивача від 16 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц (т. 3 а.с. 141).

На обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що на думку позивача рішення колегії суддів за наслідком розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц може мати для прав та інтересів ОСОБА_1 реальної користі.

Мало того, зважаючи на думку ОСОБА_1 про те, що розгляд справи № 757/5024/22-ц у суді апеляційної інстанції здійснюється під головуванням упередженого по відношенню до сторони позивача судді Левенця Б.Б., рішення колегії суддів за наслідком розгляду вимог позивача про реагування судом на факти невиконання службовими особами Київської СПСОЦР судових рішень, що набрали законної сили, може створити перешкоди у відновленні прав та інтересів ОСОБА_1 на захист яких Верховним Судом ухвалено постанову від 21 січня 2026 року у справі № 757/12326/19-ц.(т. 3 а.с. 141).

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити заяву про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та постановити окрему ухвалу якою відреагувати на обставини умисного і системного ухилення службових осіб Київської СПСОЦР від виконання судових рішень, що набрали законної сили, та були зазначені в його заяві про ухвалення додаткового рішення.

Прокурор Килівник Я.О. заперечував проти доводів заяви.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси та адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заяви не підлягають задоволенню з таких підстав.

Щодо доводів заявника про залишення без розгляду поданої ним заяви від 16 січня 2026 року.

На обґрунтування заяви від 16 березня 2026 року в якій ОСОБА_1 просив постановити ухвалу про залишення без розгляду заяви позивача від 16 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц, ОСОБА_1 зазначав, що на думку позивача рішення колегії суддів за наслідком розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц може мати для прав та інтересів ОСОБА_1 реальної користі.

Мало того, зважаючи на думку ОСОБА_1 про те, що розгляд справи № 757/5024/22-ц у суді апеляційної інстанції здійснюється під головуванням упередженого по відношенню до сторони позивача судді Левенця Б.Б., рішення колегії суддів за наслідком розгляду вимог позивача про реагування судом на факти невиконання службовими особами Київської СПСОЦР судових рішень, що набрали законної сили, може створити перешкоди у відновленні прав та інтересів ОСОБА_1 на захист яких Верховним Судом ухвалено постанову від 21 січня 2026 року у справі № 757/12326/19-ц.(т. 3 а.с. 141).

Таким чином доводи заявника в заяві про залишення без розгляду його заяви про ухвалення додаткового рішення є суперечливими та мотивовані посиланням на упередженість, на думку заявника, суду апеляційної інстанції. Так, заявник з одного боку зазначає, що «Наслідком розгляду вище зазначеної заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 757/5024/22-ц може мати для прав та інтересів ОСОБА_1 реальної користі». Поряд з цим, в іншій частині заяви про залишення без розгляду заяви від 16 січня 2026 року заявник посилається на упередженість суду, зокрема, «що розгляд справи № 757/5024/22-ц у суді апеляційної інстанції здійснюється під головуванням упередженого по відношенню до сторони позивача судді Левенця Б.Б.».

При цьому в судовому засіданні 16 березня 2026 року ОСОБА_1 заявив відвід колегії суддів у складі суддів Левенця Б.Б., Євграфової Є.П., Саліхова В.В., який вирішений в порядку ЦПК України про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 143, 144-145).

В подальшому, заявник ОСОБА_1 просив залишити без розгляду подану ним заяву проте відреагувати окремою ухвалою на обставини умисного і системного ухилення службових осіб Київської СПСОЦР від виконання судових рішень, що набрали законної сили, і ухваленні слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва у зазначених ним в заяві кримінальних провадженнях (№ 0000101 та № 0000415), що фактично було доводом його заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі (т. 3 а.с. 109-110).

Оцінивши наявні обставини і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від раніше поданої заяви від 16 січня 2026 року та про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви позивача від 16 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц.

Щодо доводів заявника про ухвалення додаткового рішення у справі.

Частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є не вирішення судом певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення (пункт 1 частини першої статті 270 ЦПК України).

При цьому, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі».

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, яка стосується наявного між сторонами спору по суті пред`явлених позовних вимог, суд апеляційної зазначив, що реалізація позивачем ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди. При цьому, позивачем не наведено і судом не встановлено неправомірних дії органу досудового розслідування стосовно позивача ОСОБА_1 , наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою та (або) порушення прав позивача органом досудового розслідування, які б могли бути визнані підставою для висновку суду апеляційної інстанції про наявність передбачених Законом підстав для відшкодування моральної шкоди збоку Держави Україна. При цьому, обов`язок довести наявність цих складових умов відшкодування шкоди мав у цій справі саме позивач ОСОБА_1 , який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження №12-199гс18) і підстав відступити від якого суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, відсутність підстав для задоволення позову у справі, про що зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, на думку колегії суддів, не свідчить про наявність підстав реагування окремою ухвалою на адресу Київської СПСОЦР з приводу зазначених заявником порушень.

Разом з тим, питання щодо постановлення окремої ухвали щодо умисного і системного ухилення службових осіб Київської СПСОЦР від виконання судових рішень, що набрали законної сили, і ухваленні слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва у КП № 0000101 та № 0000415 з метою захисту тих самих прав ОСОБА_1 , які належать до предмету судового захисту у цивільній справі № 757/5024/22-ц, не є позовною вимогою в розумінні закону, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви від 16 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/5024/22-ц.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Дата складання повного судового рішення - 16 березня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов