справа № 362/8148/25
провадження № 2-з/362/28/26
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

05.03.2026 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛУІН», про переведення на наймача (орендаря) прав та обов`язків покупця у договорі купівлі-продажу земельної ділянки.

Суд установив:

У провадженні суду перебуває зазначена справа.

Ухвалою від 23 жовтня 2025 року суд відкрив провадження у справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 21 жовтня 2025 року суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

При цьому суд зазначив, що до заяви про забезпечення позову не додано будь-яких доказів того, що відповідач намагається уникнути виконання судового рішення або ж вживає заходи щодо майна, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Позивач повторно звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою від 25 лютого 2026 року суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи повторно у задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що наведеним заявником доводами суд вже надав належну оцінку. Нових обставин і доводів заявник у поданій заяві не наводить. Суд також зазначив, що посилання заявника на відключення електроенергії, припинення водопостачання або інші можливі перепони з боку відповідача щодо здійснення позивачем господарської діяльності за відсутності доказів учинення відповідачем конкретних дій з метою унеможливити виконання рішення суду не можуть бути взяті до уваги.

Суд, серед іншого, наголосив, що заявником не наведено будь-якого обґрунтування реальності ризику невиконання можливого рішення суду.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову втретє позивач просить заборонити відповідачу вести будь-які будівельні роботи, погіршувати стан, змінювати цільове призначення, укладати договори оренди, або будь-які інші правочини з набутою земельною ділянкою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Разом із тим, при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Звертаючись із даною заявою про забезпечення позову позивач просить суд заборонити відповідачу вести будь-які будівельні роботи, погіршувати стан, змінювати цільове призначення, укладати договори оренди, або будь-які інші правочини зі спірною земельною ділянкою.

Як роз`яснено в постанові Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд не знаходить підстав для висновку, що обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача у спосіб, про який просить позивач, є співмірним та таким, що вплине на можливість виконання рішення суду.

Суд вкотре звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, предметом якої є переведення на наймача (орендаря) прав та обов`язків покупця у договорі купівлі-продажу земельної ділянки.

Вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, не відповідає змісту права, про захист якого він звернувся до суду.

Заявником не обґрунтовано належним чином у який спосіб заборона вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки може вплинути на можливість виконання можливого рішення суду, зокрема заявником не наведено обставин, із яких вбачається, що відповідач має намір погіршити стан, змінити цільове призначення, укласти договори оренди, або будь-які інші правочини зі спірною земельною ділянкою.

Зважаючи на викладене, характер і правову природу спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Київського апеляційного суду.

Суддя О.В. Попович