Справа № 194/1374/25
Номер провадження № 2/194/326/26
УХВАЛА

про зупинення провадження

06 березня 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Факторінгс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Огородник Т.Л. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25.01.2008 року, між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» (найменування у подальшому було змінено на ПАТ КБ «Надра») укладено договір «Автопакет» №755852/МБ на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на загальну суму 27000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.01.2015 року. ОСОБА_3 є поручителем ОСОБА_2 , та забезпечувала виконання кредитного договору всім своїм майном, та також підписала кредитний договір. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.07.2013 року по цивільній справі №194/354/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позов ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» №755852/МБ від 25.01.2008 року на загальну суму 381164,59 грн. Судове рішення набрало чинності 29.11.2013 року. 08.05.2020 року ТОВ «ФК «Факторінгс» на підставі договору №GL2N78546 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за реєстровим №578, придбало у ПАТ КБ «Надра» права вимоги щодо відповідачів за кредитним договором. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2020 року по справі №194/354/13-ц змінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Факторінгс». Заборгованість відповідачів у розмірі 381164,59 грн. дотепер залишається непогашеною, у зв`язку із чим ТОВ «ФК «Факторінгс» має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що є особливою мірою відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання. Просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 Цивільного кодексу України, загальний розмір яких становить 240851,22 грн., з яких: 3% річних 56015,53 грн., інфляційні втрати (інфляційне нарахування) 184835,69 грн. та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Савченко С.А. надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що первісний кредитор та його правонаступник втратили право на звернення до суду у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Про відступлення права вимоги відповідачів не було повідомлено, атому боржник має право не виконувати свого обов`язку перед новим кредитором. Вважає, що позивач зловживає правом, оскільки в минулому суд визнав виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду відповідь на відзив у якому зазначив, щодо спливу позовної давності, у відповідності до п. 7.3. договору «Автопакет» №755852/МБ, від 25.01.2008 року, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. Щодо неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Факторінгс», позивач двічі надсилав на адресу ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги разом з вимогою про виконання зобов`язання. Щодо зловживання позивачем своїм правом, передбачене ч. 2ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Позивач не стягує з відповідача додаткову неустойку, а вимагає компенсацію за несвоєчасне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення судового провадження, оскільки вважає за неможливе здійснення розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, отримав поранення та бажає надати свої пояснення.

Згідно з довідкою начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2025 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 15.02.2014 року по теперішній час.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Отже, під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) надають учасникам справи право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами.

Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.

Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі.

Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя.

Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого: 1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Дана правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", дія воєнного стану в Україні продовжено по теперішній час.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та не можливість розгляду справи за відсутності відповідача, враховуючи довідку начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника від 26.06.2025 року, та те, що в Україні введено воєнний стан, суд вирішив зупинити провадження у справі.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 251, 223, 260, 261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Зупинити провадження по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Факторінгс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2026 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін