САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/683/26
Провадження №2-з/726/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник, адвокат Квак Вадим Васильович, відповідачка ОСОБА_2 про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у якому представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Квак В.В., просить суд стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики від 01.12.2025 у розмірі 1000 доларів США.

Також представник позивача подав заяву про забезпечення позову у якій просить суд вжити заходів забезпечення позову у цивільній справі та накласти арешт у межах ціни позову 432 747,00 грн на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

-1/2 частку житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, що належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності;

-земельну ділянку, кадастровий номер :30:001:0135, площею 0,0062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

-1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :30:001:0019, площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єктанерухомого майна 101, що належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Заборонити ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам, державним реєстраторам, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ, виділ частки, перереєстрацію, передачу в іпотеку, заставу, внесення до статутного капіталу, дарування, купівлю-продаж чи інше обтяження вказаного нерухомого майна та часток у праві власності на нього.

Представник позивача вказує, що вимога про забезпечення позову є обґрунтованою, реальною та співмірною предмету спору, а факт тривалого невиконання грошового зобов`язання за наявності письмового підтвердження його виникнення свідчить про наявність реального спору між сторонами та відсутність у відповідачки наміру добровільно виконувати свій обов`язок. Невжиття заходів забезпечення позову, на думку адвоката, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому з посиланням на відповідні норми просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 02.03.2026 у справі призначено підготовче судове засідання на 16.03.2026.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Квак В.В., скерував заяву у якій просив провести підготовче судове засідання за відсутності позивача та його представника та розглянути подану заяву про забезпечення позову.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася та не повідомила поважних причин неявки, її неявка не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Розглянувши отриману заяву про забезпечення позову та матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, оцінивши докази у їх сукупності, доходжу такого висновку.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України забезпечення позову можливе, зокрема шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Частина перша статті 151 ЦПК України вимагає, щоб у заяві про забезпечення позову були зазначені предмет позову, обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, ціна позову, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6-8 ст. 153 ЦПК України).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 944/1748/20.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 у справі № 522/1514/21.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 22-з/824/770/2020, провадження № 61-16296ав20, звернув увагу, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту можливе за умови доведення заявником належності боржнику конкретно визначеного майна або коштів, оскільки саме конкретизація об`єкта арешту дає суду можливість перевірити співмірність заявлених вимог із запропонованим заходом забезпечення позову.

Так, позивачем ОСОБА_1 подано цивільний позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 01.12.2025 у розмірі 1000 доларів США та визначено ціну позову 432747 грн. До позову подано копію розписки ОСОБА_2 надану ОСОБА_1 про отримання від нього грошей у сумі 10 000 доларів США. Строк повернення боргу визначено до 31.12.2025.

Також у розписці вказано про те, що вона складена у присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У даному випадку вимога про забезпечення позову є обґрунтованою, реальною та співмірною предмету спору. Позов заявлено про стягнення значної суми коштів 10 000 доларів США, що в еквіваленті становить 432 747,00 грн. Строк повернення коштів настав ще 31.12.2025, однак відповідачка зобов`язання не виконала.

Також представником позивача долучено інформацію із мережі https://scanbe.io//, ОСОБА_2 є власником конкретного нерухомого майна, а саме:

квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальна площа 107,8 кв. м, що належить Відповідачці на праві приватної власності у розмірі 1/1;

1/2 частки житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, загальна площа 301,7 кв. м, житлова площа 119,7 кв. м, що належить Відповідачці на праві спільної часткової власності;

земельної ділянки, кадастровий номер :30:001:0135, площею 0,0062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що належить Відповідачці на праві приватної власності;

1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер :30:001:0019, площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що належить Відповідачці на праві спільної часткової власності.

Відомості про зареєстровану іпотеку чи обтяження щодо вказаних об`єктів у наданих довідках відсутні, що свідчить про можливість вільного розпорядження цим майном з боку відповідачки.

Європейський суд з прав людини в п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява №60750/00 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір між сторонами є реальним та носить матеріальний характер.

На сьогоднішній день існує реальна загроза відчуження відповідачкою ОСОБА_2 вказаного вище майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивача, а також оскільки необхідність накладення арешту на спірне майно покликане задля запобігання зміни його власника (в тому числі в порядку відчуження майна), що може збільшити коло учасників спору та нівелюватиме розгляд позовної заяви.

Враховуючи предмет спору, співмірність заходу забезпечення позову із сумою заборгованості на забезпечення повернення якої і застосовується такий захід, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, вважаю, що подана представником позивача адвокатом Кваком В.В. заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Суд вважає за необхідне накласти арешт у межах ціни позову на належне відповідачці майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У накладенні арешту на інше вказане у заяві майно, яке належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності та на земельну ділянку суд відмовляє.

Суд зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права позивача на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник, адвокат Квак Вадим Васильович, відповідачка ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позовуу справі 726/683/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, шляхом накладення арешту на майно яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в межах ціни позову 432 747,00 грн, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам, державним реєстраторам, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ, виділ частки, перереєстрацію, передачу в іпотеку, заставу, внесення до статутного капіталу, дарування, купівлю-продаж чи інше обтяження вказаного нерухомого майна.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Про результати виконання ухвали повідомити Садгірський районний суд м. Чернівці.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя С. А. Асташев