Справа № 341/277/25
Провадження № 22-ц/4808/301/26
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Девляшевського В. А., Томин О. О.

з участю секретаря Кузнєцова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» - Мисюкевич Катерини Володимирівни, на рішення Богородчанського районного суду від 28 листопада 2025 року, в складі судді Куценко О.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Позов обґрунтовано тим, що 23.12.2021 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «Фірма Ерідон» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6776742/9069/21, предметом якого, зокрема, є страхування транспортного засобу Ford Kuga, державний номер НОМЕР_1 .

15.03.2022 року на автодорозі Н-09 МукачевоЛьвів у с. Ямниця Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та застрахованого транспортного засобу Ford Kuga.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2022 у справі № 352/462/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанова набрала законної сили та не була оскаржена.

У зв`язку з настанням страхового випадку страховик за договором добровільного страхування ПрАТ «СК «Провідна» (правонаступником якого є ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ») здійснив виплату страхового відшкодування на користь станції технічного обслуговування, яка проводила ремонт застрахованого автомобіля Ford Kuga. Загальна сума страхового відшкодування, сплаченого страховиком, становить 266 244,06 грн.

Позивач вважав, що відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідач, як особа, що завдала шкоду, зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди (266 244,06 грн) та страховою виплатою за полісом ОСЦПВ (130 000,00 грн), а саме 136 244,06 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 136 244,06 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та 3 028,00 грн судового збору.

Рішенням Богородчанського районного суду від 28 листопада 2025 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгаціївідмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням представник ПАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» - Мисюкевич К. В. подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 23.12.2021 між ПрАТ «СК «Провідна» (попереднє найменування Позивача) та ТОВ «Фірма Ерідон» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6776742/9069/21. Предметом Договору є страхування ТЗ, зазначених у Додатку № 1 до Договору, в тому числі під п. 10 ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 .

15.03.2022 на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в с. Ямниця відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 . Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2022 по справі №352/462/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Позивач на виконання умов договору страхування, у зв`язку з пошкодженням застрахованого ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП (15.03.2022), виплатив страхове відшкодування за ремонт автомобіля згідно рахунків СТО в розмірі 266244,06грн, що підтверджується платіжними дорученнями №016845 від 06.06.2022, №016851 від 06.06.2022 та №027440 від 01.09.2022.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, набуває право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, у межах здійсненої виплати та пов`язаних із нею фактичних витрат. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт пошкодженого транспортного засобу, у нього виникло право суброгації до винної особи.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», у зв`язку з чим позивач звернувся до зазначеного страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виконало зобов`язання за договором ОСЦПВ та виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн у межах ліміту поліса, що підтверджується матеріалами справи.

Фактичні витрати позивача на відновлювальний ремонт становлять 266 244,06 грн, у зв`язку з чим невідшкодована частина шкоди в розмірі 136 244,06 грн підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 102 Закону України «Про страхування» розмір страхової виплати визначається відповідно до умов договору страхування. Договором передбачено здійснення ремонту транспортного засобу без урахування зносу на СТО офіційного дилера для автомобілів відповідного року випуску. Оскільки застрахований автомобіль Ford Kuga є 2019 року випуску, підстави для застосування зносу відсутні.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик має право здійснювати страхову виплату без проведення експертизи за наявності згоди сторін щодо розміру та способу відшкодування.

На підтвердження розміру шкоди позивачем подано акти огляду та рахунки СТО офіційного дилера, на підставі яких здійснено оплату ремонту. Вважає, висновки суду щодо відсутності підтвердження суми матеріального збитку безпідставними.

Зазначає, що після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до винної особи, у зв`язку з чим він має право на відшкодування понесених витрат у повному обсязі.

Висновок суду про неналежність доказів розміру збитків є необґрунтованим, оскільки закон не передбачає обов`язковості проведення експертизи за наявності інших належних доказів. Рахунки СТО, платіжні доручення, акти огляду транспортного засобу та страхові акти є письмовими доказами відповідно до вимог ЦПК України та підтверджують реальні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Суд першої інстанції безпідставно не надав оцінки поданим доказам та не навів мотивів їх недостатності, а також неправомірно відмовив у врахуванні документів, що підтверджують виплату страховиком відповідача частини збитків, чим порушив принципи змагальності та об`єктивної оцінки доказів.

Відповідач не надав жодних доказів на спростування заявленого розміру шкоди та не ініціював проведення судової експертизи. Посилання суду на відсутність фотофіксації пошкоджень є безпідставним, оскільки такі пошкодження зафіксовані в актах огляду, поданих до суду, а питання витребування фотографій не порушувалося.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 136244,06 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, за розгляд справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористався.

У судове засідання апеляційного суду сторони - представник Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» та відповідач ОСОБА_1 не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви, в яких просили здійснювати розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем понад виплачену суму за полісом ОСЦПВ, а встановити цей розмір у межах даної справи без припущень суд не має можливості.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.12.2021 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ТОВ «Фірма Ерідон» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6776742/9069/21, предметом якого, зокрема, є страхування транспортного засобу Ford Kuga, державний номер НОМЕР_1 .

15.03.2022 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в с. Ямниця відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2022 року по справі №352/462/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦКУ джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступник) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Ford Kuga».

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля відповідача, ОСОБА_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно полісу №203317583. Позивач звернувся до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130 000,00 грн.

ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виконало обов`язок за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Поліса №203317583) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961 та виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі, що підтверджується бухгалтерською довідкою №22-19/7 від 08.01.2025.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №911/482/17 від 20.03.2018 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (абзац 2 пункт 36.2. стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 по справі 744/22706/15-ц).

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Отже з`ясуванню підлягають дві обставини: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17 та від 05.04.2018 у справі №910/3165/17.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 договору страхування № 06/6776742/9069/21 встановлено право здійснювати ремонт ТЗ на СТО офіційного дилера за вибором страхувальника для автомобілів 2017-2022 років виробництва або будь-яка інша СТО за вибором страхувальника для автомобілів 2016 року та старше років виробництва. Пунктом 7 Договору страхування № 06/6776742/9069/21 встановлено умову страхування - без урахування зносу.

На підтвердження розміру шкоди, заявленої до стягнення, позивач надав суду Акт огляду транспортного засобу від 03 травня 2022 року та 12 серпня 2022 року, складений начальником відділу врегулювання збитків ПрАТ «Провідна».

Дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої застрахований ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень мала місце 15 березня 2022 року, акти огляду транспортного засобу складені тільки 03 травня та 12 серпня 2022 року.

У зазначених актах відображено характер пошкоджень, їх детальний опис із зазначенням назв деталей та описом їх пошкоджень, які викладені в 32 пунктах (акт від 03.05.2022) та 1 пункті (акт від 12.08.2022).

Суд першої інстанції правильно зазначив що такі акти мають односторонній характер, складені працівником страховика із залученням власника ТЗ, однак без залучення відповідача, без фотофіксації пошкоджень, без детальної інформації про технічний стан автомобіля після ДТП, без зазначення того, чи автомобіль уже перебував у ремонті.

Колегія суддів зауважує, що згідно заяви ТОВ Фірма «Ерідон» № від 16.03.2022 року про виплату страхового відшкодування у зв`язку з подією яка сталася 15 березня 2022 в с. Ямниця Івано-Франківської області, що має ознаки страхового випадку, внаслідок якої пошкоджено ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 у переліку пошкоджень транспортного засобу зазначено: задній бампер, кришка багажника, задні крила та стопи, можливо інші пошкодження.

Тобто перелік пошкоджень відображений у заяві потерпілої сторони ТОВ Фірма «Ерідон» про виплату страхового відшкодування не відповідає переліку пошкоджень складеному представником страхової компанії в акті огляду транспортного засобу 03 травня 2022 року.

Окрім того, до матеріалів позовної заяви не долучено доказів, які саме пошкодження автомобіля було зафіксовано безпосередньо після ТДП 15 березня 2022 року (опис пошкоджень, фототаблиці).

Представлений позивачем рахунок ТОВ «Альянс-А» від 01 червня 2022 року містить перелік деталей та виконаних робіт із їх визначенням вартості на загальну суму 253 928,89 грн.

Відповідно до висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висловленого у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Доказів фактичного здійснення ремонту ТЗ Ford Kuga, н.з. НОМЕР_1 (акту виконаних робіт), матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що сам по собі факт виплати страховиком зазначеної суми не є безумовним доказом того, що шкода у такому розмірі дійсно була завдана потерпілому, а понесені витрати були необхідними та економічно обґрунтованими. А відтак позивач, пред`являючи позов до відповідача, як особи, яка заподіяла шкоду зобов`язаний надати належні та достатні докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди які не покриваються сумою страхового відшкодування у розмірі 130000 грн, виплачених страхувальником ОСОБА_1 ТДВ «СГ» ОБЕРІГ за полісом ОСЦПВ .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» - Мисюкевич Катерини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 28 листопада 2025 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2026 року.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: В. А. Девляшевський

О. О. Томин