Справа № 645/9424/25
Провадження № 2-о/645/193/25
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Феленко Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 про визнання фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Немишлянського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить визнати померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісті 13.03.2022 поблизу м. Волноваха Донецької області.

Вказану заяву було двічізалишено без руху як таку, що подану без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України.

ОСОБА_1 надала заяву про усунення недоліків.

Суддя, дослідивши заяву про усунення недоліків, зазначає таке.

Суд констатує ту обставину, що надавши заяву про усунення недоліків, заявником не в повній мірі виконані вимоги ухвали суду в частині зазначення місцезнаходження заінтересованих осіб.

Таким чином, суд не може вважати, що заявник належним чином оформила заяву про визнання особи померлою.

Також до заяви про усунення недоліків заявником додані в електронній формі докази направлення заяви заінтересованим особам, які є неналежної якості та з незрозумілим змістом.

Визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Обов`язок щодо доказування обставин, яку заявник просить оголосити померлою, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Отже, враховуючи вищевказані обставини, суддя констатує той факт, що заявником не усунені недоліки визначені в ухвалі суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання заявником певного процесуального алгоритму, що в даному випадку передбачений ЦПК України.

Отже, з наведених норм вбачається, що заявник, звертаючись до суду з відповідною заявою, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, зобов`язана оформити таку у відповідності до вимог цивільного-процесуального кодексу, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При цьому судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 (провадження № 11-490сап19), згідно з яким, відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Одночасно із цим суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 про визнання фізичної особи померлоювважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua. на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя Ю.В. Феленко