Провадження № 2/352/193/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32375 грн та судових витрат.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 10.05.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11576, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн, строком на 365 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 32375 грн, що складається з 5000 грн заборгованості за кредитом, 27375 грн заборгованості за відсотками за період з 10.05.2024 по 10.05.2025. Просив стягнути дану суму заборгованості, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що 10.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11576 в електронній формі (а.с. 27-32).

Відповідно до п. 1.1. договору, товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені договором. Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 508858.

Відповідно до п. 1.2 договору процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка 547,50%), процентна ставка фіксована.

Строк надання кредиту 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів (а.1.3 договору).

До укладання кредитного договору відповідачка ознайомилася з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та правилами, шляхом їх підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 508858, надісланим у повідомленні на телефонний номер позичальника, що вказаний в Особистому кабінеті.

ТОВ «Фінансова компанія «Процент» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти в розмірі 5000 грн, що підтверджується листом АТ «Райффайзен Банк» від 30.12.2025, з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 10.05.2024 зараховано грошові кошти у розмірі 5000 грн одним платежем. Даний факт постає з доданої банком виписки по рахунку відповідачки.

Відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11576 від 10.05.2024, заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 05.09.2025 становить 32375 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн, прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 27375 грн (а.с. 38-44).

Суд уважає, що наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором відповідає умовам договору та вимогам закону.

Даний розрахунок боргу відповідачка не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами кредитного договору не надала, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не зверталася.

Таким чином, судом установлено, що відповідачка має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 32375 грн, яка підлягає до стягнення з відповідачки.

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Детальна хронологія оформлення позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем (інтернет ресурсу https://procent.com.ua) відображається з Витягу з ІТС.

За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення відповідачкою кредитного договору № 11576 від 10.05.2024 з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договір саме такого змісту, відповідачка погодилася з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює всі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

З огляду на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів і користування ними та обставини щодо наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором, які підтверджуються належними письмовими доказами, суд уважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги та визначає до стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 32375 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачки судових витрат, суд зазначає наступне.

В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З огляду на викладене, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 525, 526, 536, 549, 553 - 559, 625,626, 1046 - 1052, 1054 ЦК України, ст. 133, 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ТОВ ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 11576 від 10.05.2024, у розмірі 32375 (тридцять дві тисячі триста сімдесят п`ять) грн, що складається з 5000 грн заборгованості за кредитом, 27375 грн заборгованості за відсотками за період з 10.05.2024 по 10.05.2025, а також судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп та 10000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, всього 44797 (сорок чотири тисячі сімсот дев`яносто сім) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Процент», м. Київ, бульвар Вацлава Гавела,4, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12.02.2026.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ