Провадження № 2/761/2133/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Широковій С.Е., Коломієць А.Д.,

за участі

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: Жовтун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивачі просять:

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_2 суму майнових збитків за послугу відновлення постачання електроенергії в сумі 2 917,96 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 моральні збитки в сумі 100 000,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_2 моральні збитки в сумі 100 000,00 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що з 2019 року між сторонами виникли договірні відносини, та діє договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Позивачі вказують, що 28.03.2025 року вони виявили, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє електропостачання. Звернулися до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та відповідно з`ясувалося, що позивачів від`єднали від електромережі начебто за заборгованість, яка виникла внаслідок несплати за електроенергію. На думку позивачів, відключення відбулося всупереч Правил та договору про надання послуг з електропостачання, що свідчить про наявність протиправних дій відповідача.

28.03.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» із заявою про відновлення постачання електроенергії, проте відповідач змусив оплатити послугу з відновлення постачання електроенергії в сумі 2 917,96 грн.

Позивачі вказують, що на день відключення квартири від постачання електроенергії - зборгованість була відсутня. Разом з тим, відповідач не дотримався умов пункту 7.5 Правил, зокрема, щодо направлення попередження про припинення повністю постачання електричної енергії позивачам та не повідомлено позивачів про намір уповноважених на це установ, відключити квартиру від електропостачання, в інший спосіб, передбачений Правилами.

А тому оскільки відповідач в порушення Правил здійснив відключення квартири від постачання електричної енергії, грошові кошти, які сплачені за повторне підключення є збитками, а тому позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача моральну шкоду.

Так, в позові зазначено, що позивачці ОСОБА_1 були спричинені моральні страждання діями відповідача, які призвели до душевних переживань, при тому що позивач є людина старшого віку, пенсіонерка, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала позивачка вважає, що сума у розмірі 100 000,00 грн. є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Позивач зазначає, що 28.03.2025 року ОСОБА_1 була госпіталізована до КНП «Центр первинної медико-Санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва. Причини: Підвищений кров`яний тиск, блювота, головний біль. Лікарями поставлено діагноз: Гіпертонічний криз. З огляду на медичні документи ОСОБА_1 потрібно лікуватися що найменше 90 днів.

ОСОБА_2 обгрунтовує моральну шкоду тим, що 28.03.2025 року він дізнався про незаконне відключення квартири від електропостачання, внаслідок чого він зазнав моральні страждання, що призвело до загострення його хвороби - бронхіальної астми. З`явився кашель із в`язким мокротинням і гучними свистячими хрипами; почуття нестачі повітря; напади задухи з утрудненим видихом; виражена задишка навіть без фізичного навантаження. ОСОБА_2 вимушений був звернутися до сімейного лікаря, яка надала направлення на госпіталізацію. Відповідно з 07.04.2025 року по 18.04.2025 року він перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення № 9144 та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, ХОЗЛ ІІІ групи Е, фаза загострення. Емфізема легень. Пневмосклероз. ЛН ІІ. Алергічний реніт, персистуючий, помірно - виражений перебіг. Сенсибілізація до побутових, пилкових, епідермальних алергенів. Гіпертонічна хвороба 2 тип, ст.2, ризик 3. СН І ст.

Позивачу ОСОБА_4 були спричинені моральні страждання діями відповідача, які призвели до душевних переживань, при тому що позивач є інвалідом 3ї групи, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, вважає, що сума у розмірі 100 000,00 грн. є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

13.05.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Як зазначає представник, позивачами оплати за спожиту електричну енергію здійснювались не кожного місяця та не відповідними платежами до вартості спожитої електроенергії у відповідних розрахункових періодах. У зв`язку з тим, що станом на 10.01.2025 року заборгованість позивачів становила 6 393,60 грн. та прострочена заборгованість 3 866,40 грн., рекомендованим листом від 15.01.2025 року позивачам було направлено попередження про припинення постачання електричної енергії до помешкання. Так як позивачі не отримали попередження, згідно з п.7.5 ПРРЕЕ воно вважається отриманим ними 21.01.2025 року. Одночасно з цим, позивачем було отримано попередження 22.01.2025 року. Таким чином позивачі належним чином були попереджені про можливість припинення постачання електричної енергії. Оскільки позивачі не виконали в повному обсязі власні зобов`язання та не сплатили борг, 04.03.2025 року було припинено постачання електричної енергії. Також представник вказує, що відповідач не був ініціатором припинення постачання електричної енергії 28.03.2025 року, так як до квартири вже було припинено постачання електричної енергії.

Крім того, представник зазначила, що повна оплата наявної за особовим рахунком заборгованості була сплачена 03.03.2025 року (зараховано на рахунок товариства 05.03.2025 року) та 04.03.2025 (зараховано на рахунок товариства 05.03.2025 року). Таким чином оплата заборгованості відбулась уже після припинення постачання 04.03.2025 року. Перед направленням попередження про припинення постачання електроенергії, остання оплата позивачами була здійснена 17.10.2024 року.

На підставі звернення та наданої інформації про оплату вартості робіт з повторного підключення до електромережі, 31.03.2025 року було відновлено постачання електричної енергії позивачам.

Представник у відзиві зазначає, що припинення постачання електричної енергії було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачами не доведено факту шкоди, а сума так званих збитків, це вартість послуг з повторного підключення електропостачання. Так як позивачі мали заборгованість за спожиту електричну енергію, відповідачем правомірно направлено попередження про сплату боргу та можливе припинення постачання електроенергії, а враховуючи що борг не було сплачено, в подальшому припинено постачання електричної енергії. Тому відповідач діяв відповідно до чинного законодавства. Позивачами не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою, не надано доказів правомірності майнових вимог, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними. Так само відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, так як в діях відповідача відсутні ознаки протиправності діяння.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»,

30) електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу;

68) постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії;

93) універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05 лютого 2018 року здійснено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», основний вид діяльності - торгівля електроенергією. Таким чином, відповідач є єдиним постачальником універсальної послуги у м.Києві.

ТОВ «Київські енергетичні послуги» здійснює діяльність на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, серед яких можуть бути і договір про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо.

Частиною четвертою статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії оприлюднюються операторами систем розподілу в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 - 2/3 частини та ОСОБА_2 - 1/3 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1995 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2001 року.

Позивачі вказували, що вони є споживачами послуг із постачання електроенергії, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до публічного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, постачальником якої є ТОВ «Київські енергетичні послуги». Позивачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами (п. 7.1. ПРРЕЕ).

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п.8.6.1 VIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку), зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Відповідно доп. 8.6.2 Кодексу комерційного обліку індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) у будь-який спосіб, передбачений ККОЕЕ.

Відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 (далі - Правила охорони електричних мереж); створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму.

Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади);

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.

Згідно з наданою представником відповідача інформацією, за особовим рахунком № НОМЕР_2 станом на січень 2025 року наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 6 216,48 грн. Позивачі не заперечували існування такого розміру заборгованості. Також вбачається, що останній платіж за отримані послуги було здійснено в жовтні 2024 року.

15.01.2025 року ОСОБА_1 було направлено попередження №5860 (поштове відправлення №270) про необхідність сплати богу станом на 10.01.2025 року в сумі 6 393,60 грн., у т.ч. простроченої заборгованості в сумі 3 866,40 грн., яка виникла в період з 01.11.2024 року по 10.01.2025 року та у випадку його не сплати попереджено про припинення постачання електричної енергії з 08.00 год. 03.02.2025 року. Крім того, було роз`яснено порядок проведення робіт з відновлення електроспоживання (повторне підключення електроустановки).

Згідно з наданою суду інформацією АТ «Укрпошта», 22.01.2025 року позивачі отримали попередження. Під час розгляду справи судом позивачі не надали суду доказів на спростування зазначеного.

Також позивачі не надали суду доказів що вони протягом 10 днів з дня отримання попередження сплатили заборгованість зазначену в попередженні.

Судом встановлено та підтверджується нарядом-допуском №3118, в квартирі АДРЕСА_2 було припинено постачання електричної енергії 04.03.2025 року з 13.50 год. до 14.05 год..

Позивачі в судовому засіданні заперечили проти зазначеної дати відключення та наполягали на тому, що датою припинення постачання електричної енергії є 28.03.2025 року.

Однак, суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного.

А тому суд вважає, що дата припинення постачання електричної енергії 04.03.2028 року підтверджується належними та допустимими доказами.

Позивачі сплатили борг наступним чином: в лютому 2025 року - 4 316,00 грн. (22.02.2025 року сплачено 3 316,00 грн.), 03.03.2025 року сплачено 2 000,00 грн. та 04.03.2025 року - 2 000,00 грн. (вказані суми зараховані на рахунок відповідача 05.03.2025 року).

В той же час суду не було надано доказів про сплату за спожиту електричну енергію за період січень-березень 2025 року. Також з наданої суду інформації вбачається, що позивачі здійснювали оплати за спожиту електричну енергію не щомісячно.

Пунктом 4.4 ПРРЕЕвизначено, що датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника або поточний рахунок оператора системи розподілу, відкритий в уповноваженому банку.

Таким чином, судом встановлено, що на момент проведення відключення - 04.03.2025 року заборгованість не була сплачена в повному обсязі (грошові кошти не були зараховані на рахунок відповідача).

28.03.2025 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до ТОВ «Київські енергетичні послуги» про відновлення постачання електричної енергії та просив видати рахунок для оплати послуг з відновлення постачання електричної енергії.

У зв`язку з відключенням постачання електричної енергії, на підставі рахунку № НОМЕР_3 , 28.03.2025 року о 13.48 год. ОСОБА_2 сплатив на рахунок ТОВ «Київські енергетичні послуги» 2 917,96 грн., що підтверджується копією квитанції.

Таким чином судом встановлено, що у зв`язку з наявною заборгованістю за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Київські енергетичні послуги» у січні 2025 року надіслано попередження про припинення постачання електричної енергії до помешкання за особовим рахунком № НОМЕР_1 та, оскільки заборгованість за спожиту електроенергію не сплачено в повному обсязі, постачання електричної енергії до квартири позивачів було припинено 04 березня 2025 року, а тому суд приходить до висновку, що припинення постачання електричної енергії здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 7.12. ПРРЕЕ, відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цього розділу, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації.

Витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Таким чином, діючими нормативними актами передбачені право оператора системи відключити споживача від електропостачання та випадки такого відключення як за попередженням споживача, так і без попередження.

На підставі викладеного вище, враховуючи що судом не встановлено неправомірності дій відповідача, не встановлено, що сплачена за повторне підключення електроустановки сума належить до збитків, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 за послугу відновлення постачання електроенергії грошові кошти в сумі 2 917,96 грн. та відшкодування моральної шкоди, як похідних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що позивачами не доведено неправомірності дій відповідача, відповідно відсутні законом передбачені підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула