ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6209/23 Номер провадження 22-ц/814/1616/26Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді-доповідача Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., за участі секретаря судового засідання Буйнової О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Черевичної Юлії Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Обідіної Олени Іванівни за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Лучко Тетяни Іванівни на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Полтавського апеляційного суду знаходяться на розгляді справа № 554/6209/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно.

04.03.2026 року від Черевичної Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Обідіної О.І.

Разом з тим, суддя Бутенко С.Б. з 02.03.2026 року по 11.03.2026 року перебувала у відрядженні, а суддя доповідач у справі Карпушин Г.Л. з 09.03.2026 року по 13.03.2026 року перебував у відрядженні, питання про відвід судді вирішується у перший робочий день суддів.

В обгрунтування заяви про відвід вказано, що 23.10.2024 року суддею Материнко М.О. було задоволено заяву про забезпечення зустрічного позову подане разом із позовом ОСОБА_2 від 13.06.2024 року .

Вищевказну ухвалу від 23.10.2024 року позивачем було оскаржено до апеляційного суду.

Вказувала, що під час ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції 30.01.2025 року були відсутні документи про повноваження адвоката Лучко Т.І., як представника ОСОБА_2 .

Зазначала, що 03 лютого 2025 р. на електронну пошту представника позивача Бугайової Л.Л. надійшло повідомлення про надходження у даній справі нових документів у підсистемі ЕСІТС, якими виявилися ордер серії ВІ № 1076094 від 03.02.2025 р. адвоката Лучко Т.І. та угоду б/н від 14.03.2024 р. на представництво інтересів ОСОБА_2 у Полтавському апеляційному суді. Тобто, адвокат Лучко Т.І. подала до апеляційного суду документи на підтвердження її повноважень виключно у суді апеляційної інстанції. Тим самим представник відповідача підтвердила відсутність у суду першої інстанції підстав допускати адвоката Лучко Т.І. до участі у справі та приймати і вирішувати доводи, арґументи, заперечення та приймати і розглядати процесуальні документи, подані суду не учасником справи. При цьому наданий адвокатом Лучко Т.І. апеляційному суду ордер містить неправдиві відомості та не внесені до нього необхідні реквізити, про що детально було зазначено представником позивача у письмових поясненнях, доданих до апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Вказувала, що такі численні порушення процесуального закону та права сторони на справедливий судовий розгляд залишились поза увагою колегією апеляційного суду під головуванням Обідіної О.І., що також викликало у позивача логічне обурення відвертого беззаконння і свавілля.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Перевіривши до води заяви доводи заяви про відвід та заперечення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Як встановлено у п. 5 ч.1ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Між тим відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006).

Право учасника справи на відвід судді (колегії суддів) є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

В обґрунтування заяви про відвід судді Обідіної О.І. позивач посилається на те, що підставою для її подання є незгода з процесуальними рішеннями ухваленими суддею.

Так, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2024 року про задоволення заяви про зустрічне забезпечення позову ОСОБА_2 залишено без змін.

Вказувала, що при розгляді апеляційної скарги численні порушення процесуального закону та права сторони на справедливий судовий розгляд залишились поза увагою апеляційного суду під головуванням Обідіної О.І., що є підставою для відводу судді.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 року №6-рп2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Таким чином, подана заява ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді за своєю суттю зводиться до незгоди з процесуальним рішенням судді в цій справі, що в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 відвід судді Обідіної О.І. є необгрунтованим.

Відповідно до частин другої, третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 відвід судді Обідіної Олени Іванівни.

Питання про відвід судді Обідіної Олени Іванівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно,- передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку частини першоїстатті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко___________________ О.І. Обідіна