Справа № 212/160/26
У Х В А Л А

іменем України

06 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Ведяшкіна Ю.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.01.2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Мальцева І.М., яка діє в інтересах позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просиларозірвати шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 15 листопада 2002 року у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського Дніпропетровській області, актовий запис № 661.

05.01.2026 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Ведяшкіну Ю.В.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно матеріалів позовної заяви, представник позивача зазначив, що позивач відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, так як являється військовослужбовцем.

Відповідно до положень пункту дев`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Таким чином, для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Предмет спору у цій справі є вимога про розірвання шлюбу.

Відтак, суд приходить до висновку, що позов поданий позивачем не стосується спору з приводу порушення його прав, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання ним службових обов`язків, в розумінні п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За наведеного, у суду відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За положеннями ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2026 рік відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3328,00 грн.

За таких обставин, позивачу слід сплатити судовий збір за позовну вимогу у відповідності до Закону України «Про судовий збір», що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 1347,20 гривень та надати відповідні докази оплати до суду.

Як встановлено суддею, заява подана позивачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Приписами ч.5 ст.43 ЦПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Натомість всупереч положенням ч.1 ст.177 ЦПК України позивачем та його представником не додано до позовної заяви належних доказів надсилання її копії у примірнику для відповідача.

Крім того, згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтва про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Позивач ОСОБА_1 та його представник з позовом про розірвання шлюбу, повинні були подати до суду оригінал свідоцтва про шлюб, проте надано копію актового запису про шлюб.

У випадку відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача, він не позбавлений можливості звернутись до відповідного органу із заявою про отримання дублікату свідоцтва про шлюб.

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у п`ять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна