Номер провадження 2/201/1782/2026
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

06 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра

у складі головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

установив:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 05 лютого 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 9. Зазначає, що від шлюбу з Відповідачем Позивачка має неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки між Позивачем та Відповідачкою фактично припинені. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. За спільним рішенням Позивачки та Відповідача їх неповнолітній син мешкає з матір`ю Позивачкою і після розірвання шлюбу його місцем проживання залишиться місце проживання матері. Сімейне життя Позивачки та Відповідача не склалося через різні погляди на життя та виховання сина, несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Внаслідок цього їх подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам та принципам Позивачки, шкодить їх малолітньому сину. Позивачка вважає, що її шлюб з Відповідачем розпався остаточно. Примирення між ними неможливе. У зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, відповідачу запропоновано надати пояснення по суті справи та усі наявні докази.

Ухвалою суду від 21 січня 2026 року відкладено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. Клопотань та заяв до суду не надходило.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Судом установлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 05 лютого 2014 року укладено шлюб, який зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 9, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (арк.с. 16,17).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (арк.с. 18). Спір про його місце проживання відсутній.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить задовольнити, оскільки примирення між сторонами неможливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

При укладенні шлюбу позивачка змінила прізвище. Із заяви по суті спору не вбачається, що після розірвання шлюбу позивачка бажає змінювати прізвище на дошлюбне.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене, на підставі статей 104, 105, 110 СК України, керуючись статтями ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 05 лютого 2014 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 9, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.В. Давидовська