Провадження № 2/638/868/26
12 березня 2026 року м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання: Лозової А.О.,
представника позивача: Панченко А.С., Бондаренко Д.В. (поза межами суду),
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду у м. Харкові, у режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про визнання права приватної власності на житловий будинок,
У вересні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до Шевченківського районного суду м.Харкова із позовом до Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про визнання права приватної власності.
Внаслідок ворожого обстрілу військами рф належний позивачу житловий будинок зазнав пошкоджень, які унеможливлюють проживання в ньому, були знищені правовстановлюючі документи: договір купівлі-продажу, технічний паспорт на будинок.
Також, позивач зверталась за отриманням копії договору купівлі-продажу, який зберігався в архіві КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району», яке здійснювало реєстрацію права власності в Реєстрі прав на нерухоме майно, але також отримала відповідь від 29.05.2024 року без №, в якій зазначено, що втрачена архівна справа на житловий будинок позивача під час окупації та пошкодження будівлі внаслідок бойових дій де знаходиться КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району».
Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, позивач зазначає, що позбавлена можливості подати правовстановлюючі документи на житловий будинок для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, подати повідомлення через портал «Дія» про пошкоджене нерухоме майно внаслідок збройної агресії рф з кінцевою метою отримання компенсації передбаченої програмою уряду України "єВідновлення", відповідно до ЗУ №2923-ІХ, постанов КМУ від 30 травня 2023 р. № 600, від 21 квітня 2023 р. № 381, від 19 травня 2023 р. № 516.
Ухвалою суду від 24.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадженні, позивача звільнено від сплати судового збору.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Ухвалою суду від 04.06.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представники позивача зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу реєстровий №998 посвідчений 13.02.2009 року, приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Чистовим С.Ю., що підтверджується інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.06.2024 року, номер інформаційної довідки: 383767385.
Технічні характеристики житлового будинку також підтверджуються технічним паспортом складеним ФОП ОСОБА_3 , який було виготовлено станом на 31 липня 2024 року, реєстраційний номер: TI01:4169-7422-5080-0580 в реєстрі будівельної діяльності, також на земельній ділянці знаходяться літня кухня літ.Б, сарай літ.В, огорожа, після виготовлення технічного паспорту внаслідок перерахунку загальної площі складає 62,7 кв.м., житлова 47.9 кв.м., зміна загальної площі відбулася внаслідок зміни методології розрахунку загальної площі, відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації затвердженого постановою КМУ від 12.05.2023 року №488, постанови КМУ від 07.06.2017 року №405, що підтверджується довідкою від 26.07.2024 року №468.
Як вбачається з відповіді КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» Харківської області від 18.07.2024 року без №, станом на 01.01.2013 згідно з архівними матеріалами інформація про нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, також зазначено, що право власності зареєстроване КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» Харківської області, номер запису: 502 в книзі:7.
Згідно з листа КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району», яке здійснювало реєстрацію права власності в Реєстрі прав на нерухоме майно, від 29.05.2024 року без №, в якому зазначено, що надання інформації щодо технічної характеристики житлового будинку позивача неможлива, у зв`язку із втратою архівної інвентаризаційної справи на житловий будинок позивача. внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
23 лютого 2023 року Верховною Радою України прийнятий Закон України № 2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України». Зазначений закон визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна. Постановами Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення» (далі - Порядок) та від 30.05.2023 № 600 «Про затвердження Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна» затверджені відповідні порядки, якими деталізовані та впроваджуються механізми, визначені положеннями закону про компенсацію. Відповідно до п.3 ч.13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923, є фізичні особи - громадяни України - власники пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна. Реєстр пошкодженого та знищеного майна забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, зберігання, захист та облік, крім іншого, і таких відомостей (документів): документи та/або відомості про підтвердження права власності на пошкоджене чи знищене майно. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381. Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме.
У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже, для отримання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомості необхідно внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що позивач не може зробити будь-яким іншим способом, крім звернення до суду з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України, оскільки позбавлена можливості подати правовстановлюючі документи на житловий будинок, у зв`язку з їх знищенням (втратою).
Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ч.3 ст.3 Засади державної реєстрації прав. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено:
«Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.»
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною другою ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст.321 ЦК України.
Відповідно до ст.317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачці.
Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК Україниі про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України).
Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення.
Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначений житловий будинок, яка була набута нею на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Отже оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок втрачений і відновити його не вбачається можливим, оскільки надані докази є достатніми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 968,96 грн у дохід держави.
З огляду на викладене та керуючись статтями ст. 5, 7,12,13,76,141, 142,263,264,265,272, 280-283 ЦПК,суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про визнання права приватної власності на житловий будинок - задовольнити.
Визнати право приватної власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на житловий будинок літ.А-1 загальною площею - 62,7 кв.м., житловою площею 47.9 кв.м., літня кухня літ.Б, сарай літ.В, огорожа, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області на користь држави судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСКІЛЬСЬКА СІЛЬСЬКА ВІЙСЬКОВА АДМІНІСТРАЦІЯ ІЗЮМСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, адреса: 64340, Україна, Ізюмський р-н, Харківська обл., село Оскіл, вулиця Слобідська, будинок, 1 .

Суддя О.В. Шишкін