Справа№938/1537/25
Провадження № 2/938/58/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Мартищук Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі- ТОВ «Коллект Центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 12.03.2019 року в розмірі 33506,52 гривень.

Позовна заява обгрунтована тим, що 12.03.2019 року між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 0. Відповідно до його умов, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 28819 гривень, на строк до 12.03.2021 року включно. У п. 3.9 договору сторони погодили, що процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних. У п. 3.10 договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00001 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої заборгованості, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 28819 гривень, що підтверджується виписками по рахунку(додається). Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 25.09.2019 року укладено договір №147, відповідно до якого позичальник відступив на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №0. Надалі 26.09.2019 року укладено договір №26-09/19/02, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №0. У подальшому 03.10.2022 року укладено договір №03-10/2022, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №0. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №0. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0 від 12.03.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33506,52 гривень, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 28819 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3067,52 гривень та заборгованість за комісіями - 1620 гривень.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано інформацію від АТ «Укрсиббанк».

Від АТ «Укрсиббанк» до суду поступила витребувана інформація.

Від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву (а.с.78-81), в якому вона просила позов задоволити частково та стягнути з відповідача за кредитним договором № 0 від 12.03.2021 року заборгованість у розмірі 31886,52 гривень, з якої заборгованість з тіла кредиту 28819,00 гривень, заборгованості за процентами 3067,52 гривень та 1000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Відзив на позовну заяву обгрунтовано тим, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Комісія, заявлена позивачем до стягнення, фактично не є платою за конкретно визначену та надану відповідачу послугу, а є додатковою платою за користування кредитом, тобто прихованими процентами. Умови договору щодо комісії не містять чіткого визначення, за які саме дії кредитора вона стягується, не підтверджують надання окремої послуги, а також не обґрунтовують необхідність її сплати. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правових підстав нарахування комісії, а також її детального розрахунку (за який період, у якому розмірі, на підставі яких пунктів договору). За таких обставин вимога про стягнення комісії підлягає відхиленню, оскільки суперечить принципам справедливості та добросовісності, а також фактично покладає на відповідача обов`язок сплачувати платежі, які не є оплатою за реальні послуги та не підтверджені доказами.

Від предстаника позивача до суду поступила відповідь на відзив (а.с.82-88), в якій він просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Згідно умов договору, сума кредиту на день підписання договору складала 28 819 гривень (на придбання телефону). Пунктом 3.6. договору сторони погодили, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до графіку платежів (додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 12.03.2021 року, при цьому згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Позичальник має право достроково погашати кредит в порядку, передбаченому Правилами. Розмір ануїтетного платежу становить 1221 гривень з моменту укладення Договору до 12.12.2019 року. З 13.12.2019 року розмір ануїтетного платежу становить 2086 гривень. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 12 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) (п.п.3.7-3.8 Договору). Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних (п.3.9 Договору). За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості (п.3.10 Договору). Нарахування процентів за кредитом здійснюється в порядку передбаченому Правилами (п.3.11 Договору). Позичальник сплачує банку комісії, відповідно до умов цього договору та додатків до нього (п.3.12 Договору). Додатком №1 до договору №0 від 12.03.2019 року сторони погодили види та розмір комісії, які можуть застосовуватися банком при видачі та обслуговуванні кредиту та рахунку, а також включили, вказаний розмір комісії до погодженого ними графіку платежів. Отже, розмір комісії, порядок та періоди її нарахування визначені графіком платежів (додаток 1 до Договору), власнорчно підписаний Відповідачем, що також підтверджується випискою по рахунку відповідача. За наведених обставин стверджував, що нарахування заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про проведення розгляду справи за його відсутності (а.с.3 зворот).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, від представника відповідача до суду поступило клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с. 89).

Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.03.2026 року, є дата складення повного судового рішення 09.03.2026 року, із врахуванням ч. 3 ст. 124 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положенням ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кедитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 12.03.2019 року підписав анкету-заяву на надання споживчого кредиту, якою просив АТ «Укрсиббанк» надати йому споживчий кредит на строк 24 місяці, на суму 28800 гривень, перший внесок 3200 гривень, на придбання товару: мобільний телефон/смартфон: Apple iPhone Х 64Gb, інформація за додатковими послугами смс вартість послуги 20 гривень на місяць (а.с. 22).

Також між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 12.03.2019 року укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 12.03.2019 року (а.с. 19-20), відповіднодо умов якого позичальник, підписуючи цей договір, погодився з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та орієнтований на газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року (із усіма змінами та доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування та погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків.

Відповідно до п.2.1 умов договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.

Розділом 3 передбачено умови кредитування: сума кредиту за договором становить 28819 гривень. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання цього договору. Кредит надається позичальнику для особистих потреб в сумі 28799 гривень на придбання товару: мобільний телефон/смартфон: Apple iPhone Х 64Gb; розмір платежу за продукцією, що сплачується позичальником за рахунок власних коштів 3200 гривень.

Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних (п. 3.9). За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001% річних (п. 3.10); нарахування процентів за кредитом здійснюється у порядку передбаченому Правилами (. 3.11).

У додатку №1 до договору №0 від 12.03.2019 року (а.с.21), який підписано власноручно відповідачем сторонами договору погоджено графік платежів та умови стягнення комісії: щомісячної комісії за управління кредитом 3% від суми наданого кредиту починаючи з 13.12.2019 року; комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за договором (щомісячна) 20 гривень; комісія за надання послуг кредиту по управлінню кредиту при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу 500 гривень; комісія за розрахунково касове обслуговування згідно тарифів.

Також ОСОБА_1 підписано паспор споживчого кредиту (а.с. 22 зворот - 23), умови якого відповідають умовам договору.

Відповідно до інформації наданої АТ «УкрсибБанк» ( а.с.50-53), а саме виписки за кредитним договором та меморіального ордеру вбачається перерахування грошових коштів у сумі 28819 гривень ОСОБА_1 за кредитним договором 00 від 12.03.2019 року.

У ч.1 ст.512 ЦК України закріплено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Між АТ «УкрсибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 25.09.2019 року укладено договір факторингу № 147 (а.с. 25-26), згідно з умовами якого кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги до боржників.

Відповідно до акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №147 від 25.09.2019 року (а.с. 26 зворот) клієнт АТ «УкрсибБанк» передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» прийняв реєстр боржників визначених договром та Реєстром.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.09.2019 року до договору факторингу №147 від 25.09.2019 року (а.с. 27-28), АТ «УкрсибБанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором №0 в розмірі 30560,67 гривень, з яких 28819 гривень тіло кредиту, 121,67 гривень проценти, 1620-комісія.

Надалі між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» 26.09.2019 року укладено договір факторингу №26-09/19/02 (а.с.30-31), відповідно до якого передано право вимоги до боржників з згідно реєстру боржників.

Із реєстру боржників до договору факторингу №26-09/19/02 від 26.09.2019 року (а.с.32-33) від ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №0 в розмірі 30560,67 гривень, , з яких 28819 гривень тіло кредиту, 121,67 гривень проценти, 1620-комісія.

Відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №03-10/2022 від 03.10.2022 року (а.с. 5-6), додаткової угоди №1/1 до договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №03-10/2022 від 03.10.2022 року (а.с.8 зворот), реєстру боржників (а.с. 9 зворот) передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 у розмірі 33506,52 гривень, з яких 28819 гривень тіло кредиту, 3067, 52 гривень проценти, 1620-комісія.

Із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №0 (а.с. 24) заборгованість ОСОБА_1 становить 33506,52 гривень, з яких 28819 гривень заборгованість за тілом кредиту, 121,67 гривень заборгованість за процентами на дату відступлення, 2945,85 гривень заборгованість за відсотками, 1620- заборгованість за комісією.

Із розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором №0 (а.с. 24 зворот) заборгованість ОСОБА_1 становить 33506,52 гривень, з яких 28819 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3067, 52 гривень заборгованість за процентами, 1620- заборгованість за комісією.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт переуступки права вимоги від первісного кредитора АТ «УкрсибБанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», від ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача за договором №0 від 12.03.2019 року до ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами, оскільки укладаючи договір факторингу сторони узгодили всі істотні умови для такого виду договору відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах.

Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії.

Сторона відповідача не оспорює факт укладення договору, факт перерахування кредитних коштів, нараховані суми заборгованості за основним тілом кредиту та процентами, але не погоджується з нарахованою заборгованістю за комісією.

З приводу заборгованості за комісією слід зазначити, що 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим уЗаконі України «Про захист прав споживачів»текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Такі висновки суду зроблено у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з п.п.4.2.11., ч.4 «Загальні права сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: «сервіс SMS-банкінг», поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах, на квитанціях (чеках, сліпах тощо), розміщуючи інформацію та/або повідомлення на сайті банку тощо.

Відповідно до п.п.5.2.5., ч.5 «Загальні обов`язки сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) та від 13 липня 2022 року у справі 363/1834/17 (провадження №14-53цс21).

Комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1,2,5,7ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ст.. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що встановлення плати (сплати за обслуговування кредиту) за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць.

За наведених обставин суд вважає, що позов в частині стягнення грошових коштів у розмірі 1620 гривень, як заборгованість за комісією, є безпідставним, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, позов слід задовольнити частково шляхом стягнення заборгованості за договором №0 від 12.03.2019 року в розмірі 28819 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3067,52 гривень заборгованість за процентами, що в загальній сумі становить 31886,52 гривень, а в іншій частині відмовити у задоволенні позову.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення витрат у розмірі 2 422,40 гривень за сплату судового збору та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 13 000 гривень.

Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 305,28 гривень (31886,52*2422,40/33506,52 гривень).

Окрім цього, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 13000 гривень.

Представник відповідача просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем подано:

- договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року (а.с.14-15), укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»;

- заявку на надання юридичної допомоги №2228 від 01.08.2025 року (а.с.16 зворот) відповідно до якої адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» погоджено суму наданих правових (юридичних) послуг на загальну суму 13 000 гривень;

- витяг з акта №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с. 17) відповідно до якого АО «Лігал Ассістанс» надано послуги ТОВ «Коллект Центр», а саме: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) 4000 гривень; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години) 9000 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2019 року в розмірі 31886 (тридцять одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень 52 копійки, з яких 28819 (двадцять вісім тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень заборгованість за тілом кредиту та 3067 (три тисячі шістдесят сім) гривень 52 копійки заборгованість за процентами.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 28 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування або ім`я учасників справи, їх місце знаходження або місце проживання:

товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , адреса місця знаходження: вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306, м. Київ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЧЕКАН