Справа №484/6723/25
Провадження №2/484/276/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 12.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено договір №3812755 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» від 24.04.2024 № 24/04/24 перейшло до ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». За умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн 00 коп. строком на 360 днів на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % річних від суми кредиту за кожен день користування. Позивач вказує, що відповідача умови кредитного договору від 12.07.2023 №3812755 належним чином не виконував, через, що утворилась заборгованість у розмірі 47072 грн 29 коп., що складається з: 7664 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 39408 грн 29 коп. - заборгованість за процентами за період з 12.07.2023 по 24.04.2024, яку позивач просив стягнути та стягнути 10000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 05.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; визначені строки для подачі заяв по суті.

19.01.2026 відповідач надав суду відзив, в якому визнав позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, однак просив знизити до реальної суми та відмовити у стягнення завищених сум штрафів, пені та оплати послуг юриста.

27.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що кредитний договір був укладений в електронному виді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора та підписаний позивачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». 24.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» був укладений договір відступлення права вимоги № 24/04/24, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3812755 від 12.07.2023. Наполягав на задоволенні позову у повному обсязі на підставі обставин, викладених у позовні заяві.

12.02.2026 відповідач надав заперечення, в яких вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального права, відсотки нараховані незаконно понад строк договору та завищені витрати на правничу допомогу.

Представник позивача на судове засідання надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його та розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач на судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб за наявними в ній доказами.

Оскільки учасники справи на судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 12.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3812755, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» зобов`язалось надати ОСОБА_1 грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 8000грн 00 коп.; строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п. 4.2 договору; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 1,40% в день; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби.

Договір укладено в електронній формі й підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «В868».

Перерахування кредитних грошових коштів позичальнику підтверджується інформаційний листом платіжного сервісу ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» за вихідним номером 25 від 26.04.2024 про перерахування коштів (а.с.23).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ним дійсно в електронній формі був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3812755 від 12.07.2023.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти, що стороною відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечувалось, а тому на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість.

Отже, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.

Відповідач підписав електронним підписом договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3812755 від 12.07.2023, а отже погодився з усіма викладеними в ньому умовами.

Тобто, підписуючи договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3812755 від 12.07.2023, відповідач був обізнаний про умови кредитування в ТОВ «Лінеура Україна».

Водночас, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №3812755 від 12.07.2023 станом на 24.04.2024 заборгованість відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» становила 47072 грн 29 коп., з яких 7664 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 39408 грн 29 коп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 12.07.2023 по 24.04.2024.(а.с. 24-29).

З розрахунком заборгованості за процентами відповідач у відзиві на позовну заяву не погодився та зазначав, що розмір процентів є несправедливим та нарахований за межами строку кредитування.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У частині 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що доданий розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки відповідач вказаний розрахунок не спростував, своїм правом подати до суду власний розрахунок не скористався, крім того нарахування процентів за кредитним договором здійснювалося в межах визначеного строком договору.

Також, відповідач у своєму відзив вказав, що позивачем було нараховано штрафи та пеня за кредитним договором, однак дане твердження не заслуговує на увагу виходячи з наданого розрахунку заборгованості позивачем з якого видно, що шрафи та пеня за даним кредитним договором не нараховувалися.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі по тексту Фактор, Позивач), укладено Договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3812755 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.07.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/04/2024 від 24.04.20241, ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47072 грн 29 коп., з яких: 7664 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 39408 грн 29 коп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 12.07.2023 по 24.04.2024.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив.

На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач порушив право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит (позику), яке підлягає судовому захисту у спосіб, визначений позивачем.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин відповідачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання розміру заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що позов залежить задоволенню у розмірі 47072 грн 29 коп., що складається з 7664 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 39408 грн 29 коп. - заборгованість за процентами за період з 12.07.2023 по 24.04.2024.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання яких адвокат би витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10000 грн 00 коп. є не обґрунтованим та завищеним.

Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст.258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3812755 від 12.07.2023 в сумі 7664 грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 39408 грн 29 коп. заборгованості за нарахованими процентами, всього 47072 (сорок сім тисяч сімдесят дів)грн 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн 00 коп., всього 6422 (шість тисячі чотириста двадцять дві) грн 40коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», місцезнахолження: бульвар Вацлава Гавела,4, м.Київ, :

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А.Медведєва