Справа № 2-1542/11
Провадження № 6/539/35/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Даценка В.М.,

при секретарі Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни подання державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Наталії Величко про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених на нього рішенням суду,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Н.Величко звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Лубенському ВДВС знаходиться виконавче провадження №80039915 з виконання виконавчого листа №2-1542/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 182 640 грн. за договором позики, а також судові витрати у розмірі 1 820 грн. та 1 712 грн. в рахунок відшкодування витрат на юридичну допомогу.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запит від 17.02.2025 у боржниці наявне майно, належне їй на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 .

21.01.2026 на адресу боржниці було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, однак остання до відділу не з`явилася.

ОСОБА_1 одержує доходи в Лубенському об`єднаному управлінні ПФУ, однак кошти по судовому рішенню не сплачує.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржниця ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання судового рішення за рахунок належного їй майна і доходів, державний виконавець прохає тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань за виконавчим листом №2-1542/11.

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представниця боржниці ОСОБА_1 адвокат Власова С.М. в судове засідання не з`явилася, направивши до суду письмові заперечення щодо подання про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за межі України у якому прохає у його задоволенні відмовити. Вважає дане подання передчасним, таким що порушує права боржниці, оскільки остання не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. Так, з моменту відкриття виконавчого провадження, боржниця ОСОБА_1 вживає заходи щодо виконання рішення суду за рахунок своїх доходів і вже сплатила частину боргу у виконавчомк провадженні №80039915 на суму 40 000 грн., здійснивши два платежі по 20 000 грн. 20.01.2026 та 28.02.2026. В подальшому ОСОБА_1 також буде здійснювати оплату заборгованості частинами та планує виплатити всю суму до червня 2026 року.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася про причини своєї неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно узагальнення ВСУ Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ВСУ звернув увагу на необхідність забезпечення якості уявлень та участі держвиконавців у розгляді справ.

Окрему увагу ВСУ звертає на визначення поняття «ухилення боржника від виконання зобов`язань».

ВСУ зазначив, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав і обов`язків учасників спірних правовідносин, суд має з`ясувати, дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли для виконання цього обов`язку у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають які-небудь незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, подій тощо).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Положеннями ст. 6 цього Закону України від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону №1404-VIII, зокрема, 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Н.Величко перебуває виконавче провадження №80039915 з примусового виконання виконавчого листа №2-1542/11 дублікат якого видано 19.01.2026 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 182 640 грн. за договором позики, а також судові витрати в розмірі 1 820 грн. та 1 712 грн. у рахунок відшкодування витрат на юридичну допомогу, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2026 (а.с.232-233).

29.01.2026 та 28.02.2026 у межах вищевказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 були здійснені платежі у сумі по 20 000 грн. кожен, що підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій.

Таким чином у матеріалах подання відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржниці від виконання своїх боргових зобов`язань, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Наталії Величко про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених на нього рішенням суду - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко