Справа № 953/8849/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

05 березня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

26 серпня 2025 року до суду надійшла направлена 26.08.2025 через систему «Електронний суд» позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» (далі: позивач) до ОСОБА_1 (далі: відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1508798 від 21.03.2024 у розмірі 29 767,67 грн., з яких: 2 999,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20 620,01 грн. заборгованість за відсотками; 6 148,36 грн. заборгованість за відсотками за 82 календарних дня. Крім того, просив у порядку ч.10, ч.11ст.265 ЦПК України зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 , на користь позивача. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Також просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилався на: укладення 21.03.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем кредитного договору №1508798 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн. зі строком кредитування 360 днів, з 21.03.2024 по 16.03.2025, обов`язком здійснення періодичних платежів, сплатою відсотків - кожні 10 днів; набуття права вимоги за вказаним договором підставі договору факторингу №24122024 від 24.12.2024; не виконання відповідачем умов договору, що змусило позивача звернутись до суду.

До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Позивач просив розгляд справи здійснювати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причину неявки не сповістив.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом не встановлені.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:

21.03.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладений кредитний договір №1508798 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн. на строк 360 днів, сплатою відсотків у розмірі 2,50% у день. Передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 . Також договором передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 150 грн. на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 30 грн. починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

Крім того, вказаним договором передбачено, що якщо Споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 750,00 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в Графіку платежів буде мати наступні значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 30 000 грн.; усього сума процентів за користування кредитом складе 27 000 грн.; реальна річна процентна ставка складе 344 420,82% річних; загальна вартість кредиту складе 30 000 грн.

Вказаний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором E146, 21.03.2024 01:05:56.

Також, 21.04.2024 відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором M963, 21.03.2024 01:05:33.

ТОВ «Слон» своє зобов`язання виконало, надало відповідачу кредит у заявленому розмірі, що підтверджено: витягом з Договору про надання послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 06062022-1 від 06.06.2022, укладено між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ПЕЙТЕК»; листом ТОВ «ПЕЙТЕК» вих.№1 від 15.01.2025 про успішне перерахування 3 000 грн. на картку НОМЕР_1 ; листом АТ «А-Банк» про належність відповідачу картки НОМЕР_1 та надходження на вказану картку 21.03.2024 коштів у розмірі 3 000 грн.; платiжною iнструкцiєю № НОМЕР_2 від 21.03.2024.

Натомість, відповідач своє зобов`язання не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 29 767,67 грн., з яких: 2 999,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20 620,01 грн. заборгованість за відсотками; 6 148,36 грн. заборгованість за відсотками за 82 календарних дня.

Позивач набув право вимоги за кредитним договором №1508798 від 21.03.2024 у розмірі 25 119,31 грн., з яких: 2 999,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20 620,01 грн. заборгованість за відсотками; 1 500 грн. штрафні санкції, за яким боржником є відповідач, що підтверджено: договором факторингу №24122024 від 24.12.2024; витягом з реєстру боржників від 24.12.2024; платіжною інструкцією №6308 від 26.12.2024.

Дослідивши матеріали справи, суд висновує:

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором №1508798 від 21.03.2024 не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 99930 грн.

Відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування наведених вище висновків, як і не надані належні докази на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, відповідний борг за тілом кредиту у розмірі 2 999,30 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Умовами укладеного між ТОВ «Слон Кредит» і відповідачем договору, а саме п.1.5.1, визначена стандартна процентна ставка, що становить 2,50% в день.

Разом з цим, Законом України №3498-ХІ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Враховуючи, що Закон України №3498-ХІ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а договір №1508798 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» укладений 18.03.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, суд вважає неправомірним застосування позивачем до споживчого кредиту денної процентної ставки у 2,5%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%.

Таким чином, умова укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і відповідачем договору, передбачена п. 1.5.1 договору щодо встановлення денної процентної ставки в 2,50% у порядку ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом за весь період строку кредитування - з 21.03.2024 року по 16.03.2025 (360 календарних днів, тобто в тому числі і за період, коли відсотки нараховувались новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), що розраховані за ставкою 1 % в день в загальному розмірі 10 797,48 грн. (2 999,30 х 1% х 360 к.д. = 10 797,48 грн).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, частинам 10 та 11 ст.265 ЦПК України кореспондують норми частин 11 та 12 ст.26 Закону «Про виконавче провадження», якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Застосування ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків.

Тобто, можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду, розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду.

Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 та які були правильно, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, враховані судом першої інстанції при вирішенні таких позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу, що за своєю природою відсотки, зазначені в ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України є заходами відповідальності, що застосовані судом за порушення боржником виконання зобов`язання, правове регулювання яких визначено ч.2 ст.625 ЦК України.

Між тим, у справі, позовних вимог про стягнення передбачених ч.2 ст.625 ЦК України процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не заявлено.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 29 767,67 грн., з яких задоволено 13 796,78 грн.

При зверненні з до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 1 122,74 грн.

Щодо витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі №160/12268/19).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 4-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

На підтвердження наданих юридичних послуг позивач надав: договір №10/12-2024 від 10.12.2024 про надання правової допомоги; заявку №10132 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024; акт №10132 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; ордер серії АІ №196890 від 12.08.2025; свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності серії КС №9422/10 від 18.09.2020.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Разом з тим, суд враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування з відповідача таких витрат в заявленому розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та є завищеним.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є справою, у якій вже склалася стала судова практика та яка не потребує додаткового вивчення норм законодавства та правових позицій, характер виконаної роботи, а саме консультації, складання та подання позову, розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що не потребує участі адвоката в судових засіданнях, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій їх необхідності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

З урахуванням наведеного, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та необхідних процесуальних дій сторони.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 280, 284 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за кредитним договором №1508798 від 21.03.2024 у розмірі 13 796 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 78 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 30 коп. і заборгованості за відсотками у розмірі 10 797 (десять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 122 (одна тисяча сто двадцять дві) грн. 74 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позову, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», , м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

Повний текст рішення складений 10.03.2026.

Суддя Н.В. Єфіменко