Справа № 544/311/25
пров. № 2-о/544/1/2026
Номер рядка звіту 17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Сайко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Костенко Т.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Міщенка Ю.О.,

представника заінтересованої особи, завідувача Пирятинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Марченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 м. Пирятин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

у с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України станом 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Заяву мотивовано тим, щоОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області. Від самого народження вона проживала з батьками в с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області, де і проживає по даний час. 10 вересня 1924 року вона звернулася в Пирятинський сектор Державної міграційної служби України (далі ДМСУ) в Полтавській області про видачу їй паспорту громадянки України. В отриманому з Пирятинського сектору ДМСУ листі-відповіді на її звернення було повідомлено, що проведеною перевіркою не встановлено факту отримання паспорту громадянина колишнього СРСР зразку 1974 року, також вказано на те, що не надано доказів прописки заявниці та проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року - на момент оголошення незалежності України та 13 листопада 1991 року на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України».

На підставі цього заявниці було відмовлено у видачі паспорту та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року - на момент оголошення незалежності України, або на 13 листопада 1991 року - на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»: (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом "із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

З часу свого народження до цього часу вона проживала і проживає в с. Вікторія Пирятинського (на даний час Лубенського) району Полтавської області. Станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року вона проживала разом зі своїми батьками за адресою с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області (на даний час Лубенський район), тобто в Україні.

Просила встановити факт її проживання станом на 24 серпня 1991 року та на ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вікторія, Пирятинського (нині Лубенського) району, Полтавської області, України.

11 лютого 2025 року до суду від представника заінтересованої особи, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надійшли пояснення, які обґрунтовано наступним.З матеріалів справи вбачається, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 на території колишнього СРСР. Громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, відповідно до вимог пунктів 7, 117, 118 Порядку провадження за заявами та поданнями з питань громадянства України та викання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок провадження), отримують паспорти громадянина України після прийняття Міграційною службою України рішення про встановлення належності такої особи до громадянства України. Таким чином, довідка про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_1 надана не була.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України;б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. З наданих документів можливо встановити, що громадянка ОСОБА_1 проживала на території України станом на 24.08.1991 року, даний факт підтверджується записами з трудової книжки та копіями наказів та довідкою з архіву від 24.09.2024 року. Також звертють увагу суду, що заявниці станом на 24.08.1991 року не виповнилося 16 років, вона не була документована паспортом громадянина колишнього СРСР. Так, відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 02.03.2001 № 215, для встановлення належності до громадянства України особою, яка за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або іншим її законним представником, особа подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991: або судове рішення про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України.

Враховуючи обставини справи, наявні в особи документи та необхідні факти для встановлення належності до громадянства України визначені Законом, заявниці необхідно встановити в судовому порядку такі юридичні факти: встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в неповнолітньому віці разом з матір?ю ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 року; встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в громадянстві колишнього СРСР.

Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримала з викладених в ній підстав, просила суд її задовольнити. Пояснила суду, що з народження проживала із сім?єю в с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області. Ходила у місцеву школу, після закінчення 9 класів пішла працювати на місцеву фабрику та отримала від фабрики житло. Згодом у неї народилася донька, але через її асоціальну поведінку її позбавили батьківських прав. Свого батька вона не знає. Її мати ОСОБА_3 була громадянкою УРСР та після одруження деякий час проживала у Київській області, а потім повернулася додому у с. Вікторія, де проживала до дня смерті і де була похована. Пояснила, що вона постійно проживала у с. Вікторія та нікуди не виїжджала, своєчасно не оформила документи, що посвідчують її особу та належність до громадянства України, так як вела антигромадський спосіб життя, зловживала алкоголем, дійсно була притягнута до кримінальної відповідальності за крадіжку чужого майна. Відсутність паспорта перешкоджає їй у здійсненні своїх майнових та немайнових прав, зокрема звернення за медичною допомогою.

Представник заявника адвокат Міщенко Ю.О. підтримав доводи заяви та з огляду на пояснення заінтересованої особи уточнив вимоги. Просив встановити в судовому порядку такі юридичні факти: встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в неповнолітньому віці разом з матір?ю ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 року; встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в громадянстві колишнього СРСР.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області просила суд врахувати при прийнятті рішення надані пояснення, не заперечувала проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_4 дав суду пояснення про те, що він працює дільничним інспектором поліції Пирятинського ВП Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області. З 2001 по 2019 рік до його обов`язків належало обслуговування території села Вікторія Пирятинського району. Заявницю ОСОБА_1 знає особисто. Вона з народження проживає в с. Вікторія Пирятинського району, раніше вела антигромадський спосіб життя, зловживала спиртними напоями, у зв`язку з чим на неї складалися протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності. У 2004 році вона була засуджена Пирятинським районним судом за вчинення крадіжки чужого майна та відбула покарання умовно. Документа, що посвідчує особа остання не мала. Її особу підтвердили сільський голова та мешканці села, які знали її з дитинства. Цього та її особистих показань було достатньо для складання адмінматеріалів. Знає, що у заявниці була сім?я мати, брат та сестра. ОСОБА_5 жила за рахунок підробітків, мала доньку, відносно якої була позбавлена батьківських прав.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що з народження мешкає в с. Вікторія Пирятинського району. Заявницю ОСОБА_1 знає скільки живе у селі. Підтвердив, що заявниця народилася у с. Вікторія, навчалася в місцевій школі, потім пішла працювати на місцеву фабрику, народила дочку. В дитинстві вона проживала разом з бабою та дідом, мала рідних сестру та брата. Її мати час від часу проживала з нею, потім зникала на якийсь час. Перед її смертю вони проживали разом, мати похована в с. Вікторія.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила суду особу ОСОБА_1 . Пояснила, що знає її з дитинства, вони разом ходили до школи. Після закінчення 9 класів Рашинська пішла працювати на фабрику, їй виділили кімнату у гуртожитку. Потім у неї народилася донька. В дитинстві вона проживала у будинку разом із своїм дідом, бабою та матір`ю. Коли вона працювала на фабриці їй підприємство надало житло по АДРЕСА_1 . Там вона проживала сама, а згодом забрала до себе свою стару матір та доглядала її до смерті.

Свідок ОСОБА_8 дала суду пояснення, що вона на даний час обіймає посаду старости села Вікторія Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської обл. Підтвердила особу ОСОБА_1 . Пояснила, що знає її давно, вони живуть в одному селі, ходили до одного класу сільської школи. В 1991 році заявниця після закінчення 9 класів пішла працювати на місцеву фабрику. Заявниця проживала з молодшим братом у будинку разом із своїми бабою та дідом. Потім їй виділили житло від місцевої фабрики, де вона постійно працювала. Згодом у неї народилася донька. Рашинська з народження проживає в с. Вікторія та нікуди не виїжджала. Свідок підтвердила, що заявниця вчасно не оформила паспорта громадянина України та зверталася до неї як до сільського голови з 2015 року з проханням допомогти в оформленні документів.

Суд, дослідивши, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 06 лютого 1976 року серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася у с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області. Її мати ОСОБА_2 , відомості про батька записані зі слів матері (а.с.7, 48-49).

Станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 не виповнилося 16 років, тому вона не була документована паспортом громадянина колишнього СРСР.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася на території колишнього СРСР. Згідно ст. 12 Закону СРСР від 01.12.1978 № 8497-IX «Про громадянство СРСР» дитина набуває громадянства СРСР, якщо один із батьків є громадянином СРСР.

Матір заявниці ОСОБА_2 , 1955 року народження, яка мала громадянство СРСР, 17.04.1985 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.50-51).

Згідно довідки, виданої Вікторійським старостинським округом виконавчого комітету Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області за № 14.3-12/27 від 10 вересня 2024 року підтверджено, що на розміщеному у довідці фото дійсно зображена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з народження та по час видачі довідки проживає по АДРЕСА_2 (а.с.6) .

Згідно свідоцтва про неповну середню освіту від 12.06.1990 року, довідки Вікторійської гімназії відділу освіти, молоді і спорту Пирятинської міської ради за № 99 від 11.09.2024, ОСОБА_1 з 01.09.1982 по 16.06.1990 навчалася у Вікторійській середній школі, закінчила 9 класів зазначеного закладу і отримала свідоцтво про базову середню освіту № НОМЕР_2 ( а.с.8).

Відповідно до трудової книжки, виданої на ім 'я ОСОБА_1 , з 25.02.1991 року її було прийнято на роботу робітницею птахофабрики (в подальшому з 12.07.1994 року птахофабрика перейменована у АТ «Пирятинська птахофабрика», з 03.03.1997 року у ВАТ «Пирятинська птахофабрика», а з 17.06.1994 р. у ЗАТ «Пирятинська птахофабрика»), та була звільнена з роботи 27.02.2004 року по ст. 40 п. 1 КЗпП України, в зв 'язку з ліквідацією ЗАТ « Пирятинська птахофабрика» (а.с.9).

Згідно даних Архівної довідки з трудового архіву Пирятинської міської ради від 24.09.2024 за №01-13/38, підтверджено трудовий стаж ОСОБА_1 відповідно до книги наказів по Пирятинській птахофабриці за 1991 рік. Згідно записів книги наказів її було прийнято на роботу 25 лютого 1991 року (наказ №34-к, п. 7, від 25.02.1991 року). З книги наказів по ЗАТ «Пирятинська птахофабрика» за 2003-2004 роки вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи 27 лютого 2004 року (наказ №74-к, п. 20, від 27 лютого 2004 року) (а.с.10-13).

Відповідно до листа Вікторійського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 16.09.2024 №7920/02-33 в Управління ДМС у Полтавській області підтверджено факт проживання ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_2 . За даними домової книги з дня народження та по даний час заявниця проживала у с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області, нікуди не вибувала та місця реєстрації не змінювала (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 12 січня 2000 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_11 в с. Вікторія Пирятинського району (а.с.15).

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.06.2004 ОСОБА_1 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (а.с.65).

Процедура встановлення особи стосовно ОСОБА_1 органами УДМС не проводилася (а.с.47).

10 вересня 1924 року заявниця звернулася в Пирятинський сектор Державної міграційної служби України в Полтавській області про видачу їй паспорту громадянки України. В отриманому з Пирятинського сектору ДМСУ листі-відповіді на її звернення було повідомлено, що проведеною перевіркою не встановлено факту отримання заявником паспорту громадянина колишнього СРСР зразку 1974 року, також вказано на те, що не надано доказів прописки заявниці та проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року - на момент оголошення незалежності України та 13 листопада 1991 року на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (а.с.4-5).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Чинне законодавство, яке регулює підстави і порядок набуття громадянства та його припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб розрізняє, зокрема, порядок та процедуру встановлення належності до громадянства України та набуття громадянства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Встановлення належності особи до громадянства України - це визнання особи громадянином України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави.

З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, зокрема, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Цим Порядком відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня

1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року особи, яка не була громадянином іншої держави, є підставою для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України»і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

З наданих заявницею доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася на території України та постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року, відомостей про те, що заявниця виїжджала з території України на постійне місце проживання до іншої країни чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять, встановлення факту постійного проживання на території України необхідно їй для отримання паспорту громадянина України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які у сукупності свідчать про постійне проживання на території України на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), тому заява підлягає задоволенню.

Ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. У разі неможливості встановити особу відповідними органами особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та документи щодо неможливості встановити особу після проведення процедури ідентифікації у позасудовому порядку.

В позасудовому порядку ідентифікацію заявниці провести неможливо, заявник надала суду свідоцтво про своє народження, показаннями свідків та матеріалами справи (зокрема довідкою з місця проживання з відображенням заявниці на фото) підтверджено особу ОСОБА_1 , тому її вимога про встановлення особи також підлягає задоволенню.

Таким чином, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення, оскільки спосіб захисту прав та інтересів, обраний заявником, є єдиним способом для відновлення прав останньої.

Разом з тим, окрім встановлення факту проживання на території України, представник заявника просить суд встановити факт перебування у громадянстві бувшого СРСР ОСОБА_1 .

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Факт належності неповнолітньої особи, яка не досягла 16 річного віку, до громадянства колишнього СРСР визначається належністю до громадянства СРСР одного з її батьків, що підтверджується документально (в матеріалах справи наявна інформація про документування паспортом СРСР матері заявниці ОСОБА_2 ).

Приймаючи до уваги те, що до компетенції суду не належить встановлення факту належності особи до громадянства, суд дійшов висновку, що в цій частині заява до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11-13, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити частково.

Встановити особу заявника у даній справі, якою є ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області, УРСР.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , в неповнолітньому віці разом з матір`ю ОСОБА_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2026.

Суддя О.О.Сайко