Єдиний унікальний номер судової справи 482/364/25
Номер провадження 22-ц/812/554/26
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

16 березня 2026 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Ямкової О.О.,

з секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заочне рішення, яке ухвалено Новоодеським районним судом Миколаївської області 16 грудня 2025 року, під головуванням судді Сергієнка С.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 липня 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001, за умовами якого позичальнику видано кредит у сумі 10 800 грн.

Також, 17 листопада 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001, за умовами якого позичальнику видано кредит у сумі 20 050 грн.

Крім того, 02 лютого 2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №701, за умовами якого позичальнику видано кредит у сумі 50 000 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01 грудня 2024 року склала в загальному розмірі 116 631 грн. 35 коп., а саме:

за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року в розмірі 16 075 грн. 33 коп., з яких: 10 290 грн. 72 коп. заборгованість за кредитом; 5 784 грн. 61 коп. заборгованість процентами;

за кредитним договором №001 від 17 листопада 2020 року в розмірі 28 887 грн. 56 коп., з яких: 16 615 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 05 грн. 35 коп. заборгованість процентами; 12 266 грн. 60 коп. заборгованість за комісією;

за кредитним договором №701 від 02 лютого 2021 року в розмірі 71 668 грн. 46 коп., з яких: 47 900 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом; 18 грн. 05 коп. заборгованість процентами; 23 750 грн. заборгованість за комісією.

Посилаючись на викладені обставини, АТ «ПУМБ» просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 116 631 грн. 35 коп. та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року позов АТ «ПУМБ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі ?73 324 грн. 03 ?коп. з яких:??

за договором №001від 29 липня 2020 року 8 784 грн. 61 коп. (3 000 грн. тіло кредиту та 5 784 грн. 61 коп. заборгованість за процентами);?

за договором №001 від 17 листопада 2020 року 16 620 грн. 96? коп. (16 615 грн. 61 коп. тіло кредиту та 05 грн. 35 коп. заборгованість за процентами);

за договором №701 від 02 лютого 2021 року 47 918 грн. 46 коп. (47 900 грн. 41 коп. тіло кредиту та 18 грн. 05 коп. заборгованість за процентами).?????

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ?1 522 грн. 92 коп. судових витрат.??

Рішення мотивовано тим, що відповідно до умом укладеного 29 липня 2020 року кредитного договору №001 відповідачу надано кредит у сумі 3 000 грн., а не 10 800 грн. як вказує позивач, а тому тіло кредиту за вказаним договором становить 3 000 грн.

Відмовляючи у частині стягнення заборгованості за комісією за кредитними договорами за №001 та №701 суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19, зазначив, що у вказаних кредитних договорах не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вищевказаних кредитних договорів.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі, та вирішити питання про стягнення судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підтвердженням надання відповідачу кредиту є заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 від 29 липня 2020 року, яка була підписана відповідачем. Банк належним чином виконав свої зобов`язання надав відповідачу грошові кошти у повному обсязі. Дійсно ліміт кредитування становив 3 000 грн., який в подальшому був збільшений до 10 800 грн.

Зазначено, що виписка по рахунках банка є належним та допустим доказом, щодо надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

В частині вирішення позовних вимог за кредитними договорами №001 від 17 листопада 2020 року, №701 від 02 лютого 2021 року рішення суду позивачем не оскаржується.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належними чином.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

За ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.

При цьому, відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Так, судове рішення оскаржується в частині вирішення позовних вимог за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, 29 липня 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання останньою заяви №001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.11).

Вказаною заявою ОСОБА_1 просила банк відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати їй кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, зі спливом вказаного строку кредитний ліміт продовжується кожного разу на той самий строк уразі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстави для його скорочення у порядку визначеному ДКБО.

Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_1 підтвердила, що отримала платіжну картку і ПІН у неушкодженому стані.

Також вказаною заявою, особисто підписаною відповідачем, передбачена процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 47.88%.

Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

До заяви №001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивач додав також Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками (а.с15-29).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №001 станом на 01 грудня 2024 року складає 16 075 грн 33 коп., з яких: 10 290 грн 72 коп. заборгованість за тілом кредиту; 5 784 грн 61 коп. заборгованість за процентами (а.с.42 зворот 43).

З матеріалів справи вбачається, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у кредит.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов`язань несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредитну заборгованість.

Ухвалюючи рішення у справі, в частині позовних вимог за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року, районний суд виходив з того, що відповідно до умом укладеного 29 липня 2020 року кредитного договору №001 відповідачу надано кредит у сумі 3 000 грн., а не 10 800 грн. як вказує позивач, а тому тіло кредиту за вказаним договором становить 3 000 грн.

Колегія суддів вважає такі висновки районного суду помилковими виходячи з наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст.77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Верховний Суд у постановах від 04 липня 2018 року у цивільній справі №201/5527/16-ц, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 на підставі укладеного із позивачем кредитного договору вона користувалась кредитними коштами та частково здійснювала погашення заборгованості, проте несвоєчасно та не у повному обсязі.

Таким чином, надана АТ «ПУМБ» виписка за картковим рахунком позичальника ОСОБА_1 підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту.

Крім того, до позовної заяви АТ «ПУМБ» додано довідку про збільшення кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт станом на 29 липня 2020 року становив 3 000 грн., 15 жовтня 2020 року був збільшений до 7 000 грн., а 18 лютого 2021 року був збільшений до 10 800 грн. (а.с.39).

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позичальника ОСОБА_1 кредитної заборгованості, що станом на 01 грудня 2024 року складає 16 075 грн. 33 коп., з яких: 10 290 грн. 72 коп. заборгованість за тілом кредиту; 5 784 грн. 61 коп. заборгованість за процентами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

У зв`язку з цим, в оскаржуваній частині рішення суду відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні шляхом збільшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року з 8 784 грн. 61 коп. до 16 075 грн. 33 коп. (з яких 10 290 грн. 72 коп. тіло кредиту, 5 784 грн. 61 коп. заборгованість за процентами).

У зв`язку із цим, підлягає збільшенню і загальний розмір заборгованості за кредитними договорами, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» з 73 324 грн. 03 коп. до 80 614 грн. 75 коп.

Судове рішення в частині визначення заборгованості та її складових за договором №001 від 17 листопада 2020 року та договором №701 від 02 лютого 2021 року сторонами не оскаржується тому не є предметом апеляційного розгляду справи.

За правилами п.п.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, з резолютивної частини рішення вбачається, що стягуючи з ОСОБА_1 судовий збір, районний суд не зазначив стягувача таких коштів.

За такого, заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року в частині визначення розміру судового збору підлягає скасуванню, а з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути 1 674 грн. 36 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, пропорційно до задоволених позовних вимог (69.12%).

Також з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню 3 633 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги на судове рішення.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року в частині визначення заборгованості та її складових за кредитним договором №001 від 29 липня 2020 року змінити, збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором з 8 784 (вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 61 коп. до 16 075 (шістнадцять тисяч сімдесят п`ять) грн. 33 коп., з яких: 10 290 (десять тисяч двісті дев`яносто) грн. 72 коп. заборгованість за основною сумою кредиту та 5 784 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 61 коп. заборгованість по процентам.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитними договорами змінити, збільшивши загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () з 73 324 (сімдесят три тисячі триста двадцять чотири) грн. 03 коп. до 80 614 (вісімдесят тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 75 коп.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року, в частині визначення розміру судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () 1 674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) грн. 36 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

О.О Ямкова

Повний текст судового рішення

складено 17 березня 2026 року