Справа № 645/4022/25
Провадження № 2-з/645/55/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року місто Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Костіна І.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бойка Романа Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

31.12.2025р. представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко Р.М. через підсистему «Електронний суду» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке було придбано та зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період перебування у шлюбі, а саме з 21.12.2002 року 19.12.2023 року, у межах суми боргу 830 612,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву зазначає, що в провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває справа № 645/4022/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Ціна позову 830 612.00 грн. На думку заявника, з урахуванням тих обставин, що сума боргу є досить значною і виходить за межі дрібного побутового правочину, а також у зв`язку з тим, що існує ризик того, що до винесення судового рішення у справі позичальник з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором позики будь-яким чином позбавиться права власності на належне йому нерухоме та/або рухоме майно, що призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду, виникла необхідність одночасно з позовом звернутися до суду із заявою про забезпечення позову. Вказує, що 22.03.2023 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США під розписку. Строк повернення коштів визначений у розписці 31.12.2023 року. У встановлений строк відповідач ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, взяті в позику у позивача, не повернув, зобов`язання за домовленістю сторін згідно з розпискою від 22.03.2023 року відповідач ОСОБА_2 не виконав, у зв`язку з чим порушив норми цивільного законодавства та умови розписки. На думку позивача, вказані обставини свідчать про недобросовісність дій відповідача ОСОБА_2 , а також свідоме і умисне порушення ним зобов`язання і неповернення коштів. За таких обставин у позивача є цілком достатні і обґрунтовані підстави вважати, що у разі задоволення позову про стягнення боргу за договором позики і направлення рішення на виконання відповідач буде вчиняти усі можливі дії щодо уникнення майнової відповідальності шляхом відчуження наявного у нього майна, що призведе до неможливості виконання рішення і стягнення коштів з відповідача. Згідно з обліковими даними ЄДР МВС за ОСОБА_2 зареєстровано наступні транспортні засоби: 21.04.2005 року, BMW 740 I,VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 15.01.2009 року знято з обліку для реалізації; 21.06.2006 року, TOYOTA CAMRY 3.5L, VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , 25.09.2007 року знято з обліку для реалізації; 17.05.2005 року, TOYOTA CAMRY, VIN: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , 09.10.2012 знято з обліку для реалізації; 17.03.2015 року, JAC Kn-J-HFC1020 КП-У-1, VIN: НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , вторинна реєстрація ТЗ у зв`язку з непродажем; 17.03.2015 року, NISSAN JUKE, VIN: НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , вторинна реєстрація ТЗ у зв`язку з не продажем; 17.03.2015 року, LEXUS RX 350LEXUS RX 350, VIN: НОМЕР_11 ,реєстраційний номер НОМЕР_6 , вторинна реєстрація ТЗ у зв`язку з не продажем. За ОСОБА_3 транспортні засоби не реєструвалися. Окрім цього, ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку кадастровий номер::00:000:1551, адреса: АДРЕСА_1 . Оскільки, як вважає позивач усе вище зазначене майно було придбано і зареєстровано відповідачем ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , тому у відповідності до презумпції спільності майна подружжя вважається спільною сумісною власністю подружжя. Водночас, у провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває справа № 645/4807/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. З огляду на викладене, заявник вважає, що існує ризик того, що до винесення судового рішення у справі про стягнення боргу за договором позики позичальник з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором позики будь-яким чином позбавиться права власності на належне йому нерухоме та/або рухоме майно, зокрема, визнає позовні вимоги відповідача-2 у рамках справи № 645/4807/24 про поділ майна подружжя, що, на його думку, призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду у зв`язку з продажем чи іншим видом відчуження майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 року заява передана в провадження судді Костіної І.Г.

Вивчивши доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що посилання на відомості про конкретне майно, є необхідними для забезпечення позову.

Будь-яких відомостей щодо належності відповідачеві будь-якого майна та його вартості станом на день звернення із цією заявою до суду, до заяви про забезпечення позову не додано, у зв`язку з чим неможливо встановити співмірність заходів забезпечення позову. Заява містить лише інформацію щодо нерухомого майна станом на червень 2008 року про належність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки (договір купівлі продажу земельної ділянки від 28.06.2008р.), та інформацію з РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 27.03.2025р. щодо реєстрації за ОСОБА_2 у період з 21.12.2002 року транспортних засобів.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови представнику позивача адвокату Бойку Р.М. у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, надавши докази, що підтверджують належність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будь-якого рухомого чи нерухомого майна на праві власності та його вартості.

Враховуючи, що до суду не надано допустимих і достатніх доказів належності на праві власності відповідачам будь-якого майна для можливості оцінки співмірності можливих заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бойко Романа Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 02 січня 2026 року.

Суддя І.Г. Костіна