ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/600/25Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 22-ц/817/42/26 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Хоми М.В., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №604/600/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2025 року (ухвалене суддею Сіянко В.М., повний текст рішення складено 24 вересня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - ТОВ «Кошельок») звернулося до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 02 грудня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено Договір № -534468 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.

Вказували на те, що відповідно до зазначеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7050,00 грн., з початковим строком кредитування 29 днів, шляхом переказу на платіжну банківську картку відповідача, проценти за користування кредитом: 2550 грн., відсоткова ставка, становить 1,21% на добу за початковий строк кредитування, сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 29 днів, становить 9523,84 грн.

Звертали увагу на те, що користування сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду кредитування має наслідком подовження строку користування кредитом на 90 днів з відсотковою ставкою 2.2 % на добу.

Стверджували, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором та не повернув своєчасно суму заборгованості за кредитом, відповідно до умов договору кредиту, внаслідок чого заборгованість за договором кредиту становить 23 482, 85грн., яка складається з 7050,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 16 432,85 грн. - заборгованість за відсотками.

Відтак позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №-534468 від 02.12.2021 року у загальному розмірі 23 482, 85грн., судовий збір у розмірі 2 455,1 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № -534468 від 02.12.2021 року в розмірі 23 482, 85 грн., що складається з: заборгованість за сумою кредиту у сумі - 7 050 грн., заборгованість за відсотками за користування позикою у сумі 16 432, 85 грн., а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Щербатюк О.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Звертає увагу на те, що із наданих позивачем суду доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямованих на отримання кредитних коштів від ТОВ «Кошельок», а саме: зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єктна електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Кошельок») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом накладення електронного підпису або використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора чи аналога власноручного підпису.

Зазначає, що позивачем не надано доказів, які би підтверджували факт надання відповідачу одноразового ідентифікатора - 7444 шляхом направлення на номер телефону НОМЕР_1 .

Вважає, що лист ПАТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу та повідомлення XPAY не є належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки згідно вказаних повідомлень грошові кошти у розмірі 7050,00 гривень були перераховані на картку НОМЕР_2 , проте доказів що вказаний картковий рахунок належить саме відповідачу ОСОБА_1 не надано.

Звертає увагу на те, що позивачем заявлений строк користування кредитом складає 29 календарних дні з дня надання кредиту, однак відсотки за користування кредитом ТОВ «Кошельок» нараховано позичальнику, виходячи зі строку кредитування з 02.12.2021 року по 30.03.2022 року.

Вказує на те, що відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про продовження строку кредитних правовідносин із позичальником.

Вказує на те, що зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування та процентних ставок призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав (Contra proferentem), а тому у даному випадку відсутні підстави для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» уклали договір № -534468 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі -Договір №-534468).

Згідно умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 7050 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2. договору визначено тип кредиту споживчий кредит.

Сторонами договору погоджено, проценти за користування кредитом 2550 грн, які нараховуються за ставкою 1,21 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.3.2. договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.3.3 договору).

Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду (п.1.3.3.1 договору).

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору (п.1.4. договору).

Відповідно до п.2.1. договору, кредит надається строком на 29 днів («лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.

За умовами п.2.2. сторони договору погодили, що встановлений в п.2.1 договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.

Пунктом 3.3. договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до договору.

Умовами п.3.4 передбачено, що відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України " Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 9600 грн., або 136% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2550 грн., або 36% від суми кредиту.

Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах. Зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. ( п.3.6. та п. 3.7).

Відповідно до п.9.1. договору, договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором (п.9.2. договору).

Згідно з п.9.4 договору невід`ємною частиною договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок»». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net.

За умовами п.9.5 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію».

Додатком № 1 до договору № -534468 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 02 грудня 2021 року є графік розрахунків.

У паспорті споживчого кредиту до договору № -534468 від 02.12. 2021 року міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

На підтвердження перерахування ОСОБА_1 коштів ТОВ «Кошельок» надано повідомлення XPAY, відповідно до якого 02.12.2021 року на картку отримувача НОМЕР_2 зараховано 7050,00 грн., Order ID транзакції 46254745, опис замовлення: видача кредитних коштів, Договор займа -534468.

Згідно відповіді на лист керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 15.05.2025 року № 05/642-05/22, 02.12.2021 року проведено успішне зарахування через систему XPAY на картку карткодержателя: сума операції 7050,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , ID транзакції НОМЕР_4 .

Згідно із детальним розрахунком заборгованості за договором № -534468 від 02 грудня 2021 року, залишок заборгованості ОСОБА_1 згідно кредитного договору складає 23 482, 85грн., з яких: 7050 грн. за кредитом, 16 432,85 грн. за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їхньої обґрунтованості.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Так, із наявних в матеріалах справи доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання позики від ТОВ «Кошельок», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Кошельок») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого їй позивачем одноразового ідентифікатора.

В позовній заяві ТОВ «Кошельок» посилалось на те, що позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор - 7444, шляхом направлення для підписання кредитного договору №-534468 від 02.12.2021 року позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 електронного повідомлення, однак колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних позивачем обставин щодо видачі відповідачу одноразового ідентифікатора для підписання вищезазначеного договору позики та самого факту його підписання таким одноразовим ідентифікатором.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту не підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.4 спірного договору, кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаниий позичальником у заявці.

Разом з тим, вказана заявка до матеріалів справи не долучена, а кредитний договір не містить положень щодо зарахування коштів на рахунок НОМЕР_2 , тому твердження позивача про зарахування 7050 грн. позики на картку № НОМЕР_2 , що нібито вказана відповідачем, не ґрунтується на достатніх доказах.

Крім того, повідомлення XPAY, відповідно до якого 02.12.2021 року на картку отримувача НОМЕР_2 зараховано 7050 грн., та відповідь на лист керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 15.05.2025 року № 05/642-05/22, згідно якого 02.12.2021 року проведено успішне зарахування через систему XPAY на картку карткодержателя: сума операції 7050,00 грн., номер картки НОМЕР_2 , ID транзакції НОМЕР_4 , колегія суддів вважає неналежними та недостатніми доказами отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки доказів того, що вказаний картковий рахунок належить саме відповідачу матеріали справи не містять.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а тому прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки договір про надання кредиту не підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики, а також і факт отримання за ним грошових коштів саме відповідачем, тому вимоги про стягнення заборгованості є не обґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити, відповідно апеляційну скаргу слід задовольнити.

Також відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 633, 60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (вул. Антонова, 8А, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 січня 2026 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.