УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/23606/24

провадження № 61-1903ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 13 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,

у якому просив горище житлового будинку (літ. А-1) за адресою:

АДРЕСА_1 , поділити в натурі між співвласниками, згідно з першим варіантом висновку судового експерта Сапунової А. І., за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження від 14 листопада 2024 року № 57/24.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поділено в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 горище житлового будинку (літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею облаштованого горища 29,5 кв. м, згідно з першим варіантом висновку судового експерта Сапунової А. І., за результатами проведеного судового інженерно-технічного дослідження від 14 листопада 2024 року № 57/24 наступним чином:

виділено ОСОБА_1 в натурі приміщення облаштованого горища 1-18, площею 9,9 кв. м, та 1-19, площею 9,7 кв. м, загальною площею 19,6 кв. м, що становить 66/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище - ІІ

та вхідні східці з балконом «а7» (додаток № 5 до висновку експерта);

виділено ОСОБА_2 приміщення облаштованого горища 1-20, площею

9,9 кв. м, що становить 34/100 частки від загальної площі горища

та необлаштоване горище - І (додаток № 5 до висновку експерта).

Припинено право спільної часткової власності на горище житлового будинку

за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 січня 2026 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року скасовано, ухвалено нову постнаову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

11 лютого 2026 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 13 січня 2026 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 13 січня 2026 року та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2025 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання

про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_1 до касаційної скарги додано квитанції про сплату судового збору

в розмірі 2 458,74 грн.

Разом з тим, на день подання касаційної скарги неможливо встановити точний розмір судового збору за подання касаційної скарги.

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову

у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - визначається вартістю майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 серпня 2020 року у справі

№ 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначила, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані

з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви

про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить

про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі

№ 907/9/17 (провадження № 12-76гс18)). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Тому вимога у цій справі про поділ горища між співвласниками має майновий характер, оскільки підлягає грошовій оцінці, проте судові рішення судів попередніх інстанцій та матеріали касаційного провадження не містять відомостей про ціну позову (реальну вартість горища житлового будинку (літ. А-1) за адресою:

АДРЕСА_1 )

Отже, ОСОБА_1 слід надати докази (наприклад, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел щодо ринкової вартості горища житлового будинку

(літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_1 , тощо), які підтверджують ціну позову на день подання позовної заяви.

Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявник відповідно

до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 13 січня 2026 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк