Справа № 493/1907/25
Провадження № 2/493/298/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.

представника позивача адвоката Сокерчака В.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Мельниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Ухвалою судді від 22.10.2025 року позов залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки позивач у своєму позові не зазначила адресу проживання відповідача або останнє відоме їй місце його проживання та не надано копію рішення суду у справі № 493/1651/21 для підтвердження викладених обставин у позові.

31.10.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 03.11.2025 року позов повторно залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, оскільки недоліки виправлені частково, тільки уточнено місце проживання відповідача, а копія рішення суду у справі № 493/1651/21 не долучена

09.12.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 05.01.2026 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовна заява мотивована тим, що згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2022 року (справа № 493/1651/21) з ОСОБА_1 стягуються на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має на утримані доньку від попереднього шлюбу на утримання якої теж сплачує аліменти. Наразі, коштів для задоволення базових потреб дитини в елементарних речах не вистачає, оскільки відповідач сплачує аліменти, не систематично та в мінімальних розмірах. Донька росте, розвивається, тому зростає потреба в одязі, взутті, харчуванні, додаткових витратах, необхідних дівчинці її віку, вартість продуктів харчування, гігієнічних засобів та одягу зростає. Донька проживає разом з нею,основний тягар утримання лежить на ній, як матері. Доходу у вигляді державної соціальної допомоги вона не отримує. Офіційного заробітку немає. У зв`язку із збільшенням витрат на дитину, її матеріальне становище значно погіршилось. Донька підростає і в силу свого віку потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше. З січня 2025 року відповідач жодного разу не поцікавився чи забезпечена його донька в повному обсязі всім необхідним, відносин з донькою не підтримує.

В зв`язку з чим просила суд збільшити розмір аліментів на утримання доньки в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.

16.01.2026 року від представника відповідача адвоката Мельниченко В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступне. ОСОБА_2 не надала жодного доказу, що відповідач сплачує аліменти на дитину не регулярно, що у відповідача покращився майновий стан чи змінились інші життєві обставини, які б давали йому змогу платили аліменти у більшому розмірі. Відповідач вважає, що саме лише посилання на те, що позивач не працює і не отримує соціальну допомогу від держави не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, його заробітна платня складає 8050 грн., всі інші доплати це премія в залежності від кількості працівників і їх обсягу роботи, кількості списаного неякісного товару, виконання стандартів, тому кінцева заробітня платня не є сталою. Крім цього з заробітньої платні вираховуються ПДФО та військовий збір. Також відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу на утримання ОСОБА_4 , 2013 р.н. у розмірі від свого доходу, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.05.2021р., заборгованості за аліментами не має. ОСОБА_1 не має власного житла, є внутрішньо переміщеною особою, в м. Біляївка Одеської області орендує квартиру за договором оренди, зі своєї заробітньої платні сплачує оренду, орендна плата складає 6000 грн., комунальні послуги приблизно 3000 грн. та приблизно 12000 грн. витрати на продукти, свої витрати на харчування та одяг та має витрати на обслуговування і заправку автомобіля, який перебуває в його користуванні, а також сплачує аліменти на двох дітей щомісячно, інших доходів крім заробітної плати не має. Збільшення виплат поставить його у занадто скрутне матеріальне становище, та позбавить можливості для нормального людського існування. Крім того, ОСОБА_2 не повідомила суд про те, що в період часу з 01.02.2021 р. по 01.02.2024 р. позивач разом з відповідачем проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, та спільна дитина ОСОБА_3 знаходилась на повному утриманні відповідача. Наразі віповідач звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою про встановлення вказаного факту, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.01.2026 р. по справі № 493/2400/25 було відкрито провадження та призначено дату судового засідання.

04.02.2026 року на адресу суду від представника позивача адвоката Сокерчака В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що доводи відповідача є взаємосуперечливими, побудовані на ігноруванні реальних потреб дитини та спрямовані виключно на ухилення від належного виконання його батьківського обов`язку по утриманню малолітньої дитини, з огляду на наступне. У відзиві представником відповідача вказано, що офіційна заробітна плата ОСОБА_1 становить 8050 грн. Також він отримує премії та надбавки, але їх розмір (хоча б приблизний) не вказано, що може свідчити про те, що він свідомо приховує свій дохід. Він орендує житло за 6000 грн. в місяць, комунальні послуги приблизно 3000 грн., витрати на продукти харчування приблизно 12000 грн., витрати на обслуговування та заправку автомобіля, а також сплачує аліменти на утримання своєї старшої доньки ОСОБА_5 (розмір не вказано). Таким чином встановлено, що при офіційній заробітній платі розміром 8050 грн. на місяць (як стверджує ОСОБА_6 , інших доходів у нього не має), його витрати становлять мінімум 21000 грн. на місяць, і це без урахування виплат аліментів на утримання старшої доньки ОСОБА_5 . Посилання відповідача на нібито відсутність доказів того, що він нерегулярно сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 спростовуються офіційним розрахунком заборгованості Біляївського ВДВС станом на 24.11.2025 року. Наявність заборгованості прямо свідчить про несвоєчасність та нерегулярність сплати, а отже - про порушення відповідачем обов`язку щодо утримання дитини. Посилання відповідача на те, що в період з 01.02.2021 року по 01.02.2024 року він разом зі ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не спростовує його обов`язку виплачувати аліменти, що і призвело до виникнення заборгованості. В той же час заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 відсутня. Таким чином спостерігається однобоке виконання відповідачем обов`язків, покладених на нього ст. 180 СК України, тобто його заробітку на утримання однієї дитини вистачає, а на утримання іншої дитини - ні, і це при тому, що на утримання ОСОБА_7 потрібна менша сума (1/6 заробітку), ніж на утримання ОСОБА_5 (1/4 заробітку). З моменту винесення рішення про стягнення з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_7 пройшло більше 4 років. За цей час виросли ціни на продукти харчування, одяг та інші речі, які необхідні для нормального розвитку дитини. Як було вказано, відповідач сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 не регулярно та не в повній мірі. Судячи по роздруківці з карткового рахунку, яку він надав разом з відзивом, видно, що практично кожен день, по кілька разів, він купляє продукти харчування в магазині, при цьому тратить достатньо великі суми, тобто практично ні вчому себе не обмежує. Відповідач стверджує, що не може платити аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в більшому розмірі, ніж встановлено судом, так як це поставить його в скрутне матеріальне положення та позбавить нормального людського існування. В той же час його не цікавить, що несвоєчасна та неповна сплата аліментів, навіть в тому розмірі, що встановлена судом, також позбавляє його доньку ОСОБА_8 права на нормальне людське існування. Таким чином можна прийти до висновку, що ОСОБА_1 свої інтереси ставить вище інтересів своєї доньки ОСОБА_7 .

16.02.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мельниченко В.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила наступне. Відповідач категорично не погоджуються з доводами, викладеними у відповіді на відзив. Так, представник позивача вказує на те, що наче б то ОСОБА_1 приховує точну суму доходів, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 є офіційно працевлаштованим в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», його єдиним доходом є заробітна платня, з якої він сплачує ПДФО та військовий збір. З копії довідки чітко простежується, що щомісячно заробітня плата ОСОБА_1 не є сталою і відрізняється за розміром, що підтверджує, що заробітня платня складається із ставки, яка є незмінною, всі інші нарахування це премія, яка є різною кожного місяця. Також не сталість отриманого ОСОБА_1 доходу підтверджує і розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де кожного місяця сума аліментів є різною, що не міг не побачити представник позивача, оскільки вказаний розрахунок заборгованості ним додано до відповіді на відзив. Що стосується доводів стосовно нерегулярності виплати аліментів ОСОБА_1 , то вказане твердження також є передчасним і не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 щомісячно перераховувались кошти на свою дитину на картку матері позивачки, оскільки це було прохання самої позивачки і її матері. Наразі ОСОБА_1 подано скаргу щодо нарахованої заборгованості зі сплати аліментів та додано квитанції на підтвердження регулярності сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Представником позивача не надано доказів, що позивач ОСОБА_2 самостійно утримує малолітню доньку, який вона отримує дохід та яких додаткових витрат потребує дитина, якщо з її твердження, відповідач ОСОБА_1 не виконує обов`язок зі сплати аліментів тривалий час.

Позивач в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендовоне повідомлення про вручення поштового відправлення, а сааме судової повістки, яке повернулось на адресу суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні, заперечували проти позовних вимог, підтримали свою позицію викладену у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, в зв?язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2022 року у справі № 493/1651/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягуються щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки виданої Старостинським округом № 1 Балтської міської ради № 180 від 07.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім?ї входить дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходиться на її утриманні.

З копії довідки № 5116- від 04.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи.

На підставі судового наказу № 263/5732/21 виданого 29.06.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області з ОСОБА_1 стягуються щомісячно аліменти на користь ОСОБА_10 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. З дня пред?явлення виконавчого документу до примусового виконання по 30.10.2025 року, заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою № 56829/28.17-29 від 29.10.2025 року виданною Біляївським відділом ДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса).

З копії довідки № 326-ОК виданої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» від 17.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на посаді керуючого магазином з 19.10.2012 року по теперішні час.

За довідкою про списання коштів з рахунку відповідача від 13.08.2025 року вбачається рух коштів на витрати в продуктових магазинах у період з 29.05.2025 року по 31.07.2025 року ОСОБА_1

ОСОБА_1 орендує житло в м. Біляївка Одеської області вартістю 6000 грн. щомісячно, що підтверджується копією договору оренди від 08.10.2024 року (п. 1.3).

Надані відповідачем роздруківки про нарахування та сплату комунальних послуг за світло, воду та газ суд не приймає до уваги, оскільки роздруківки не містять відомостей про споживача: ПІБ, адреса, особовий рахунок, тощо, а також відсутні докази, що сплачує вказані послуги саме ОСОБА_1 .

З копії розрахунку заборгованості по аліментах (виконавче провадження № 79281151) від 24.11.2025 року виданного Біляївським відділом ДВС в Одеському районі Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу № 493/1651/21 виданого 13.06.2022 року Балтським районним судом Одеської області в сумі 203963,61 грн.

Згідно довідки виданої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» від 17.09.2025 року № 3768/С/ВНЗП заробітна плата ОСОБА_1 в період з січня 2025 року по липень 2025 року становить 338219,62 грн.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст. ст. 180, 192 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів або ж погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо визначення конкретного розміру аліментів на утримання дитини варто звернути увагу, що визначальним фактором в цьому є якнайкраще забезпечення інтересів дитини і її потреб. Разом з тим у правовій державі визначення розміру стягуваних аліментів має також забезпечувати належний рівень захисту прав та законних інтересів платника аліментів з тим, щоб залишкова частина його доходів давала можливість реалізувати право на достатній життєвий рівень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, слід звернути увагу, що законом не передбачений конкретний порядок визначення судом розміру аліментних платежів пропорційно розміру доходів їх платника. Орієнтований розмір такої частки передбачений ч. 5 ст. 183 СК України і складає одну шосту доходу платника аліментів для кожної дитини у випадку їх стягнення на двох дітей. Натомість такий розмір є орієнтовним, оскільки відповідний розмір частки має визначатись судом в кожному конкретному випадку окремо і залежить від конкретних обставин спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначена норма направлена на забезпечення рівності прав дітей та рівного і недискримінаційного ставлення батьків до кожної своєї дитини. Отже розмір частки доходу платника аліментів, яка стягуватиметься на утримання кожної дитини позивача за загальним правилом має бути рівною.

З огляду на принцип змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У справах про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що її матеріальний стан з часу присудження аліментів значно погіршився, а відповідача поліпшився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів та одержувач аліментів на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та документів про доходи, які вони мають на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів.

Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача та поліпшення матеріального стану відповідача з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів суду не надано.

Суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів про зміну матеріального стану сторін, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.03.2026 року.

СУДДЯ