Справа № 638/1564/26
Провадження № 2/638/4998/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Лєбєдєвої А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 14600 доларів США.

Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні сторонами подано заяву про затвердження мирової угоди, за умовами якої в день підписання цієї мирової угоди 5 березня 2026 року відповідач, зобов?язується сплатити позивачу, в рахунок погашення заборгованості 2600 доларів США та судовий збір в розмірі 6244 грн. Починаючи з квітня 2026 року ОСОБА_4 зобов?язується сплачувати ОСОБА_2 щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця суму в розмірі 1000 (одна тисяча доларів США) в строк до березня 2027 року включно.

У судовому засіданні учасники справи підтримали заяву про затвердження мирової угоди.

Сторонам судом було роз`яснено наслідки укладення угоди та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, суд керується наступним.

Сторонами не оспорюється укладення договору позики 30.12.2019 про отримання грошових коштів в розмірі 14600 доларів США.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За положеннями зазначених вимог закону договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-487цс17).

Згідно статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно положень статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

На підтвердження укладення договорів позики та його умов відповідач надав позивачу розписку, у яких зазначив усі істотні умови договору позики: грошову суму позики, строк повернення коштів, валюту зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження у справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, мирова угода є дійсним волевиявленням сторін, є наслідком взаємних поступок сторін, спрямоване на врегулювання спору щодо укладення договору позики від 30.12.2019, укладеного між позивача та відповідачем, у якій вказано, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 у борг грошову суму в розмірі 14600 доларів.

В зазначеній мировій угоді сторони зазначили про обізнаність щодо правових наслідків підписання та виконання даної угоди, тому суд вважає за можливе затвердити мирову угоду сторін, а провадження по справі закрити.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 207, 208, 255, 256 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Спільну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована: АДРЕСА_2 ) про затвердження мирової угоди - задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно з якою сторони дійшли наступної домовленості:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , позивач, та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована: АДРЕСА_2 , відповідач, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується оплати заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 , яка склалася на підставі Розписки від 30 грудня 2019 року, у якій вказано, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 у борг грошову суму в розмірі 14600 доларів, домовились про укладення даної Мирової угоди на наступних умовах:

1. В день підписання цієї Мирової угоди 5 березня 2026 року відповідач, ОСОБА_4 зобов?язується сплатити позивачу, ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості 2600 доларів США та судовий збір в розмірі 6244 грн.

2. Починаючи з квітня 2026 року ОСОБА_4 зобов?язується сплачувати ОСОБА_2 щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця суму в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США в строк до березня 2027 року включно.

3. Погашення заборгованості здійснюється шляхом передачі ОСОБА_4 готівкових грошових коштів ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною розпискою про отримання коштів, або шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 за курсом продажу дол. США АТ КБ «Приватбанк» на день платежу.

4. Після сплати відповідних сум за цією мировою угодою Гревцов А.В. жодних претензій до ОСОБА_4 не має.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити учасникам справи, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошенн.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин