ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3470/26 Справа № 209/8013/25 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Донець Віталій Валерійович,

на рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 17 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

15.10.2025 року АТ «Акцент Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 27 січня 2021 року відповідач звернувся до позивача з заявою про надання кредиту та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14 жовтня 2025 року має заборгованість у розмірі 51185,17 гривень, яка складається з наступного: 40964,96 гривень заборгованість за кредитом; 10220,21 гривень - заборгованість по відсоткам. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/ від 27 січня 2021 року в розмірі 51185,17 гривень станом на 14.10.2025 року та судові витрати по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 17 грудня 2025 року позовні вимоги Акціонерного Товариства «Акцент Банк» (місце знаходження 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11) до ОСОБА_1 (місце реєстрації- АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства «Акцент Банк» () суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.01.2021 і яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 40964,96 (сорок тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривень дев`яносто шість копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства «Акцент Банк» () сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1938,67 (одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім гривень шістдесят сім копійок).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

31.12.2026 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Донець Віталій Валерійович надійшла апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 17 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 23 471 грн. 96 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суми надходжень, які банком були розподілені на погашення відсотків, підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Тобто: 40964 грн. 96 коп. - 17 493 грн. = 23 471 грн. 96 коп.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 51185,17 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

27.01.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету- Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг /Електронна форма/, де власноруч своїм підписом підтвердила, що вона згодна, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір між нею та банком. Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг/ Електронна форма / відповідач отримала грошові кошти зі встановленням кредитного ліміту, розмір якого постійно змінювався, що підтверджується довідкою за лімітами /Електронна форма/ зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно довідки /Електронна форма/ ОСОБА_1 був відкритий рахунок та надано кредитну картку, строк ді якої до жовтня 2027 року. Відповідно до виписки по кредитному рахунку /Електронна форма / відповідач користувалася кредитними коштами. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості /Електрронна форма/ та частково визнається нею. Відповідно до вказаного розрахунку позивачем було нараховано відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в періоди, які зазначаються відповідачем і які вона вважає як кошти, які були незаконно списані в рахунок погашення заборгованості за відсотками, тобто вона вважає, що вказані суми повинні бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, проте доказів на підтвердження даних обставин суду не надано. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивач розрахував заборгованість станом на 14 жовтня 2025 року у розмірі 51185,17 гривень, яка складається з наступного: 40964,96 гривень заборгованість за кредитом; 10220,21 гривень - заборгованість по відсоткам. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент- Банк».

У заяві позичальника від 27.01.2021 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ «Акцент- Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (27.01.2021 року) до моменту звернення до суду із позовною заявою (15.10.2025 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент- Банк», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач пред`явив, але належним чином не обґрунтував, не надавши належних доказів та розрахунку оскільки наданий позивачем розрахунок не надає можливості зробити суду висновок про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «Акцент- Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно до заявлених позовних вимог та згідно наданого розрахунку розмір тіла кредиту складає 40964,96 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної заборгованості по тілу кредиту в розмірі 40964,96 грн.

За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 40964,96 гривень, в іншій частині позовні вимоги банку задоволенню не підлягають за недоведеністю.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки суми зазначені в апеляційній скарзі відповідача не відображені у розрахунку заборгованості.

А первісні бухгалтерські документи, на підтвердження сплати цих сум, відповідачем не надані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Донець Віталій Валерійович залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 17 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: