КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/277/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

розглянув заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,-

установив:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ФОП ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від10 лютого 2026 року апеляційну скарг ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року скасовано і постановлено нове судове рішення про залишення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду.

13 лютого 2026 року представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Магратій Я.В. подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10400 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначила, що06 грудня 2023 року між ФОП ОСОБА_1 та нею, як адвокатом, укладено договір про надання правничої допомоги №51 від 06 грудня 2023 року, за умовами якого вона, як адвокат, зобов`язалася надати усіма законними методами та способами правову допомогу відповідачу в справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити надання послуг та компенсувати фактичні витрати в обсязі та на умовах, визначених цим правочином.

Згідно з п. 4.3. договору вартість однієї години роботи у суді апеляційної інстанції адвоката встановлюється у розмірі 1300 грн. Розмір гонорару може обумовлюватись у додатковій угоді/акті приймання-передачі наданих послуг, що є невід`ємними додатками до Договору, виходячи зі складності правового питання, справи, її тривалості, важливості питання, що вирішується для КЛІЄНТА, фінансових можливостей та матеріального стану КЛІЄНТА (п. 4.1. договору).

Вказує, що на підтвердження надання правничої допомоги ФОП ОСОБА_1 надаються договір про надання правничої допомоги №51 від 06.12.2023, ордер, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, Акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 11.02.2026, рахунок на оплату №2 від 11.02.2026 на суму 10400 грн.

Зазначає, що ФОП ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі заявляла, що нею у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України додатково будуть подані докази, щодо понесених витрат у суді апеляційної інстанції по даній справі для реалізації свого права на стягнення витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, що буде здійснено протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, на підставі відповідної заяви та доданих до неї доказів.

Вказує, що ФОП ОСОБА_1 було дотримано всіх вимог чинного законодавства, щодо порядку відшкодування витрат пов`язаних з судовим розглядом даної справи, а також щодо дотримання строків подання доказів для підтвердження розміру понесених витрат пов`язаних з підготовкою до судового розгляду та судовим розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з метою їх відшкодування.

Наголошує, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим нею часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому, до стягнення з позивача на користь відповідача належить 10400 грн.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1-2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, провадження №61-4799св23

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається: представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ФОП ОСОБА_1 понесла та які очікує понести у зв`язку з розглядом справив суді апеляційної інстанції складає 10000 грн.

13 лютого 2026 року до суду надійшла заява представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з долученими доказами понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10400 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ФОП ОСОБА_1 подані наступні документи: копія Договору про надання правничої допомоги №51 від 06 грудня 2023 року; ордер; акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 11 лютого 2026 року, рахунок на оплату №2 від 11 лютого 2026 року на суму 10400 грн.;

обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не містить.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання нею доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба