Справа № 953/2556/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши заяву Київської окружної прокуратури в інтересах Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Київської окружної прокуратури в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійним договору дарування квартири,-

встановив:

У провадження Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Харківської міської ради в в особі Київської окружної прокуратури до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визначення правочину недійсним, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності, забов`язання відповідачів повернути та прийняти об`єкти нерухомості - 1-кімнатну квартиру в будинку готельного типу, площею 24,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68719663 від 03.08.2023; номер відомостей про речове право: 51228679).

Ухвалою від 09.03.2026 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі за цим позовом, постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання на 08 квітня 2026 року о 14.00 год.

Прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, а саме: на 1-кімнатну квартиру в будинку готельного типу, площею 24,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68719663 від 03.08.2023; номер відомостей про речове право: 51228679), шляхом заборони відчуження, реєстрації похідних прав, поділу, об`єднання та вчинення інших реєстраційних дій до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви прокурор посилається, що в наслідок протиправних дій ОСОБА_1 які полягають в самовільному зайнятті земельної ділянки, завдано значної шкоди її законному власнику - Харківській міській раді. 15.08.2023 до Київського райного суд направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 , ухвалою Київського районого суду ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 1 ст.197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. У подальшому рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 у справі № 953/310/24 позовні вимоги керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про стягнення шкоди, спричиненої злочином (самовільним зайняттям земельної ділянки) задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення (самовільне зайняття земельної ділянки) у розмірі 696 708,79 гривень.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21.02.2025, однак фактично не виконано.

При цьому, опрацюванням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка № 454078187 від 28.11.2025) встановлено, що у ОСОБА_1 відсутнє право власності на будь-яке нерухоме майно, на яке можливо здійснити примусове стягнення для виконання зазначеного вище судового рішення та надходження коштів до місцевого бюджету.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належала 1-кімнатна квартира у будинку готельного типу, площею 24,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яку останній ІНФОРМАЦІЯ_1 подарував ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Дарування відбулось після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (дата повідомлення підозри 27.07.2023).

Отже в силу об`єктивних обставин існує ймовірність повторного відчуження майна вже ОСОБА_2 , що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв язку з наявністю майнового інтересу цих осіб, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України законодавець передбачає, зокрема, такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належать або підлягає передачі відповідачеві, і забороною вчинити певні дії.

Як унормовано у частинах 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За своєю правовою природою забезпечення позову полягає у вжитті судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, щоб гарантувати у майбутньому реальне виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи відповідну заяву, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності й обґрунтованості вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Крім цього, заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав і охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбчається із матеріалів справи, станом на зараз спірне майно, а саме 1-кімнатна квартира в будинку готельного типу, площею 24,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68719663 від 03.08.2023; номер відомостей про речове право: 51228679), зареєстрована за ОСОБА_2 . Співвідповідачка є власницею зазначеного об`єкту нерухомого майна і відповідно, має правомочності володіння, користування і розпорядження квартирою.

Можливе відчуження ОСОБА_2 спірної квартири у разі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог може унеможливити чи істотно ускладнити його виконання у частині зобов`язання відповідачів відновити становище, яке існувало до укладення оспорюваного правочину, і знівелювати ефективність судового захисту інтересів держави, який є метою пред`явлення даного позову.

Водночас суд бере до уваги, що ініційований прокурором захід забезпечення позову жодним чином не зачіпає право ОСОБА_2 володіти і користуватися своєю квартирою, а стосується лише обмеження у праві розпоряджатися цим майном, що має тимчасовий характер і може бути застосовано лише до прийняття судом остаточного рішення по суті позовних вимог.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що,з урахуванням існування ризиків недобросовісної поведінки відповідачів або третіх осіб, забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною вчиняти щодо квартири будь-які реєстраційні дії буде пропорційним і сприятиме досягненню справедливого балансу між правом ОСОБА_2 на мирне володіння своїм майном, й інтересами держави та суспільства.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Заяву прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт, із забороною віджуження иа вчинення будь-яких реєстраційній дії на об`єкт нерухомого майна 1-кімнатної квартири в будинку готельного типу, площею 24,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68719663 від 03.08.2023; номер відомостей про речове право: 51228679), що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали направити позивачу до відома, Департаменту реєстрації Харківської міської ради - до виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвали набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.М.Бородіна