Справа № 758/1580/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати у АТ «ПУМБ» належним чином засвідчені копій документів та/або офіційних відомостей щодо всіх банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 08.02.2018 по 08.12.2023 із зазначенням: дати операції, суми, призначення платежу (змісту операції), ідентифікаційних даних отримувача/контрагента (ПІБ, найменування, IBAN, банк отримувача тощо), які наявні в банку; довідку про точний залишок коштів (баланс) на рахунку станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті); виписку (реєстр операцій) про рух коштів по всіх рахунках за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 із зазначенням дати, суми, призначення платежу, а також ідентифікаційних даних контрагентів/отримувачів, наявних у банку (ПІБ/ найменування, рахунок/IBAN, банк отримувача тощо); розширену виписку про рух коштів по всіх рахунках за період з 08.12.2023 по дату виконання ухвали із зазначенням: дати та часу операції, суми, каналу здійснення (каса/банкомат/термінал/переказ/дистанційне обслуговування), призначення платежу та ідентифікаційних даних отримувачів/контрагентів, наявних у банку; технічні/ідентифікаційні відомості щодо операцій, здійснених після 08.12.2023, необхідні для подальшої ідентифікації способу та місця здійснення операції: ідентифікатор (номер) операції, канал здійснення, а для касових/ банкоматних операцій - адреса/ідентифікатор банкомату або відділення (за наявності у банку).

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 , є вдовою ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина. Вказує, що вона є спадкоємицею за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи 98/2023, та нею готується позов про: визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя (об`єкт відновлювальної енергетики - сонячна електростанція (СЕС), створена у шлюбі), та стягнення/повернення безпідставно набутих коштів, щодо яких відбулось безпідставне зняття з рахунків померлого чоловіка ОСОБА_2 після дати смерті, що потребує перевірки та фіксації шляхом витребування банківських документів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2026 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Заявник у судове засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом норм ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно із вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як доказів при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто забезпечення доказів це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 901/845/18.

При вирішенні питання про забезпечення доказів суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Поряд з цим, під час розгляду заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування мають бути наявні підстави вважати, що відповідні документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи з метою дієвості такого заходу, оскільки ухвала про забезпечення доказів шляхом їх витребування є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч. 11 ст. 118 ЦПК України).

Надавши оцінку змісту заяви про забезпечення доказів з урахуванням викладених у ній обставин та доводів, судом встановлено, що заява обґрунтована фактично посиланням лише на те, що особа є спадкоємцем після померлого та позбавлена можливості отримати інформацію, яка містить банківську таємницю, в силу встановлених законом обмежень, у зв`язку з чим самостійно зібрати і подати до суду відповідні докази вона не має можливості.

Однак такі обставини виходять за межі легітимної мети, для досягнення якої законодавцем запроваджений інститут забезпечення доказів у цивільному процесі, а є підставою лише для подання клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

При цьому, не можна ототожнювати витребування доказів, як спосіб їх забезпечення, і витребування доказів як окремий процесуальний інститут у цивільному судочинстві.

Зокрема, заявниця не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом, і в межах судового розгляду відповідної цивільної справи звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, і після отримання відповідної інформації подати заяву про заміну неналежних відповідачів, залучення співвідповідачів, зміну предмета чи підстав позову.

Слід звернути уваги, що витребування судом без достатніх правових підстав інформації, про яку йде мова у заяві про забезпечення доказів, буде свідчити про втручання суду у банківську таємницю, доступ до якої обмежено.

Таким чином, процесуальний механізм забезпечення доказів, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, - спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому; і ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах і лише у сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений у постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Судом встановлено, що заява не відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 116 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

За таких обставин доводи заявниці про те, що не вжиття заходів забезпечення доказів може призвести до втрати доказів не є належним чином мотивованими, ґрунтуються на припущеннях.

Убачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

Згідно з ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З урахуванням викладеного, з огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, а також зазначені правові позиції Верховного Суду, наразі суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Керуючись ст. 76, 84, 116-118, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне найменування учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

особа, у якої знаходяться докази - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ.

Суддя Л.Д. Будзан