Справа №293/203/26
Провадження № 4-с/293/5/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 рокуселище Черняхів

03 березня 2026 року

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання в особі начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіної Наталії Петрівни, стягувач АТ «Райффайзен Банк»

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СКАРГИ

12.02.2026 адвокат Хільчевський С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордену на надання правничої допомоги серії АМ №1181399 від 23.01.2026, звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіної Наталії Петрівни, згідно якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіної Наталії Петрівни з приводу відмови у знятті арешту, що накладений на все майно та кошти ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно з постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження N45962916 від 12.01.2015 виданий державним виконавцем Богунського ВДВС у м.Житомирі, реєстраційний номер обтяження: 8745101 від 16.02.2015;

- зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіну Наталію Петрівну або за її дорученням уповноваженого державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного відповідно до постанови арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, N45962916 від 12.01.2015 виданий державним виконавцем Богунського ВДВ у м.Житомирі, реєстраційний номер обтяження: 8745101 від 16.02.2015.

Вимоги скарги мотивовані, зокрема, тим, що виконавче провадження під час виконання якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 закінчене, тому відсутні правові підстави для примусових дій державного виконавця, які полягають в арешті майна.

Скаржник, доводить, що не зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження №45962916 є незаконним та таким, що порушує її право власності, а також суперечить нормам ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження".

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 12.02.2026 суд призначив розгляд скарги ОСОБА_1 на 11 год 00 хв. 17.02.2026 (а.с.39).

17.02.2026 учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, причини неявки до суду не повідомили. 17.02.2026 до суду надійшло клопотання представника АТ «Райффайзен Банк» про розгляд справи без участі АТ «Райффайзен Банк» (а.с.44-58).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 17.02.2026, розгляд справи відкладено на 12 год. 03.03.2026 (а.с.59).

03.03.2026 учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Хільчевський С.О. через систему "Електронний суд" подав клопотання про розгляд без участі скаржника ОСОБА_1 . У заяві зазначає, що вимоги скарги підтримує та просить задовольнити (а.с.70-72).

Представник Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Письмових пояснень по суті скарги до суду не надійшло.

За приписами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.11.2013 у справі №293/1086/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 481 374,90 грн. в солідарному порядку. Рішення набрало законної сили 05.01.2014 (а.с.32-33).

Із повідомлення Богунського відділу ДВС у м.Житомирі №131580 від 29.09.2025 вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження №45962916, відкрите 12.01.2015 з примусового виконання виконавчого листа №293/1086/13-ц від 13.01.2014, виданого Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 481 374,91 грн в солідарному порядку.

12.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, а 29.05.2015 - постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна) (а.с.13-15).

15.01.2026 ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Богунського відділу ДВС у м.Житомирі про зняття арешту згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45962916 від 12.01.2015, реєстраційний номер обтяження 8745101 від 16.02.2015 (19-21).

Згідно повідомлення Богунського відділу ДВС у м.Житомирі №4849 від 21.01.2026 державний виконавець вказав на відсутність підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 . Зазначив, що арешт на майно ОСОБА_1 було накладено 16.02.2015 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженняя в рамках виконавчого провадження №45962916 від 12.01.2015 Богунським відділом ДВС ЖМУЮ. Виконавче провадження №45962916 - завершено 29.05.2015 відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень - виконавчий лист №293/1086/13-ц, виданий 13.01.2014 Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 481374,91 грн. в солідарному порядку - 12.07.2017 був виконаний солідарним боржником ОСОБА_2 , про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження №45999537. Заборгованість згідно виконавчого листа сплачена в повному обсязі, а виконавчий збір в сумі 47220,30 виділений в окреме провадження №54692266. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №54692266 значиться повернутим стягувачу. Відомості про сплату виконавчого збору в сумі 47 220,30 грн. відсутні (а.с.16-18).

Із наданої представником позивача інформації з пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 23.01.2026 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі виконавчі провадження завершені (а.с.22).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 вбачається, що в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень за номером запису про обтяження 8745101 від 16.02.2015 застосовано обтяження - арешт нерухомого майна, заборона вчиняти відчуження будь якого майна, що належить боржнику. Арешт накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер ВП №45962916, виданий 12.01.2015 Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (а.с.25-30).

Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №45999537 від 12.09.2017 свідчить про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №293/1086/13-ц, виданого 13.01.2014 Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен банк Аваль" 481 374,91 грн. боргу в солідарному порядку на підставі заяви стягувача про сплату боржником - ОСОБА_2 боргу в повному обсязі (а.с.31).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до п.9 ч.3статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1, 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України..

Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Поряд з цим, статтею 2 Закону передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено п.4 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Суд також зауважує, що норми ст.39 Закону містять вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням.

Так, предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця щодо відмови у не зняття арешту майна боржника накладеного у межах ВП №45962916 відкритому за виконавчим листом Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.01.2014 №293/1086/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 481374,91 грн. боргу в солідарному порядку.

В межах цього виконавчого провадження постановою державного виконавця 21.01.2015 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження - реєстраційний номер обтяження 8745101 від 16.02.2015.

29.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, зобов`язання про стягнення боргу в розмірі 481 374,91 грн. повністю виконане солідарним боржником ОСОБА_2 , про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №45999537 від 12.09.2017.

Однак, на заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з її майна отримано відмову.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після закриття виконавчого провадження.

При цьому судом зазначається, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Таким чином, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника у виконавчому провадженні №45962916 унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

Крім того, суд бере до уваги, що оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладався арешт на майно ОСОБА_1 станом на 23.01.2026 відсутнє, що підтверджується роздруківкою за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, то підстави для подальших примусових дій державного виконавця відсутні.

На підставі зазначеного, суд погоджується з твердженням скаржника, що не зняття арешту з її майна у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи порушує її права на мирне володіння своїм майном та підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

За таких обставин та враховуючи погашення боргу боржником ОСОБА_2 , відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту, скарга на бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є підставною та підлягає задоволенню.

Вказана позиція узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.07.2022 у справі № 2/00301/806/11,від 01.11.2021 у справі №21/170-08, від 03.11.2021 у справі №161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі №645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно ОСОБА_1 порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно, за відсутності виконавчих проваджень, в яких вона є боржником, суд не вбачає, а тому право скаржника підлягає судовому захисту, шляхом зняття арешту на майно ОСОБА_1 , накладеного постановою від 16.02.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження №45962916 від 12.01.2015, реєстраційний номер обтяження №8745101 .

Керуючись ст.ст 258-261, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіної Наталії Петрівни з приводу відмови у знятті арешту, що накладений на все майно та кошти ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), згідно з постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45962916 від 12.01.2015, виданий державним виконавцем Богунського ВДВС у м.Житомирі, реєстраційний номер обтяження: 8745101 від 16.02.2015 протиправною.

Зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савіну Наталію Петрівну або за її дорученням уповноваженого державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45962916 від 12.01.2015, виданий державним виконавцем Богунського ВДВ у м.Житомирі, реєстраційний номер обтяження: 8745101 від 16.02.2015.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано: 09.03.2026.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО