Справа № 152/491/21
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Сербіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження боржника її правонаступником,

у с т а н о в и в :

23 лютого 2026 року начальник Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження боржника її правонаступником.

Заява мотивована тим, що на виконанні у Жмеринському відділі державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 67237949 щодо примусового виконання виконавчого листа № 152/491/21 виданого Шаргородським районним судом Вінницької області 13 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , боргу за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 доларів США що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2021 року складає 68034,60 та судові витрати па сплату судового збору в сумі 908 грн. 28 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувана ОСОБА_2 , копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження. 08 квітня 2025 року до відділу надійшла заява стягувана ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, в якій він просить замінити сторону виконавчого провадження з Боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на правонаступника ОСОБА_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідно до відповіді Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області встановлено, що після смерті ОСОБА_1 вступила у спадщину дружина померлого ОСОБА_3 . Начальник відділу просить винести ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінити сторону виконавчого провадження з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на правонаступника ОСОБА_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, проте повідомлялися належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, приходить до такого.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року позовну заяву позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн.

13 жовтня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі №152/491/21, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , боргу за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 доларів США що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2021 року складає 68034,60 та судові витрати па сплату судового збору в сумі 908 грн.

28 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження серії ВП № 67237949, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №6 від 17 вересня 2025 року.

11 березня 2025 року за №11587 головним державним виконавцем направлено вимогу до Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області про надання інформації про осіб, вступили в спадщину після померлого ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області №721/01-16 від 20 грудня 2025 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , вступила у спадщину дружина померлого ОСОБА_3 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 .

08 квітня 2025 року від ОСОБА_2 до Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, в якій він просить замінити сторону виконавчого провадження з Боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на правонаступника ОСОБА_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу першого ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи та може мати місце на будь-якій стадії судового провадження.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), на які посилається заявниця у касаційній скарзі, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 2-85/11(провадження № 61-14892св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 761/13847/15-ц(провадження № 61-3862св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 2604/3166/2012(провадження № 61-7273св23) та інших.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Викладене дає підстави для висновку про те, що невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас, при розгляді заяви про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (пункт 7.5).

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

При цьому, з матеріалів заяви про заміну у виконавчому провадженні боржника його спадкоємцем відсутні будь-які докази, які б вказували, що заміна цієї сторони відбувається у межах вартості можливого успадкованої частки спадкового майна, що суттєво впливає на права спадкоємця боржника. Також, відсутні відомості про коло спадкоємців, які прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину на майно спадкодавця.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись статтями 442, 258-261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження боржника її правонаступником відмовити.

Згідно зі статтями 353-355 ЦПК України на ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя І.В. Войнаровський