У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2026 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс», де стягувач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», боржник: ОСОБА_1 , виконавець: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Капіталресурс» звернулося до суду із заявою, де стягувач: АТ КБ «Приватбанк», боржник: ОСОБА_1 , виконавець: відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно з якою просить:

замінити стягувача у виконавчому листі №308/21521/13 від 27.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу з ПАТ КБ «Приватбанк» на його правонаступника ТОВ «Капіталресурс»;

видати ТОВ «Капіталресурс» дублікат виконавчого листа №308/21521/13 від 27.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким останньому було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі та встановлений графік повернення їх. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. У подальшому позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та на виконання рішення суду видано виконавчий лист №308/21521/13 від 27.06.2014 про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором.

Щодо заміни стягувача у виконавчому листі представник заявника зазначає, що 22.08.2025 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Капіталресурс» було укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором відповідача. Таким чином, кредитора за договором було змінено з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «Капіталресурс». Крім того, кредитний договір на момент звернення заявника з даною заявою є дійсними та не оскаржувався сторонами у справі.

Зауважує, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №46319737 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 27.02.2019 державним виконавцем дане виконавче провадження було завершено, оригінал виконавчого листа направлено стягувачу. Станом на теперішній час оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з боржника на підставі виконавчого листа немає. У зв`язку з наведеним, ТОВ «Капіталресурс» на даний час через відсутність виконавчого документа не може реалізувати свої права як стягувача, що гарантовані законодавством України.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині заяви просить провести розгляд вказаної заяви без його участі.

Боржник та інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду заяви, однак їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, вивчивши матеріали цивільної справи №308/21521/13-ц, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2014 у цивільній справі №308/21521/13-ц задоволено позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного банку комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 19.09.2006 у розмірі 1399,03 доларів США, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 11178,24 грн, з яких: 431,92 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 840,89 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 62,58 доларів США штраф (фіксована частина); 63,64 доларів США штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного банку комерційний банк «Приватбанк» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229,40 грн.

На підставі вказаного рішення 27.06.2014 судом видано виконавчий лист, який стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явлено до примусового виконання.

Згідно з постановою головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 27.02.2019 (ВП №46319737) виконавчий лист у справі №308/21521/13-ц, виданий 27.06.2014 Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 11178,24 грн та 229,40 грн судового збору повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22.08.2025 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу №8-22-08/2025, згідно з яким ТОВ «Капіталресурс» набуло право грошової вимоги щодо до осіб, які були боржниками АТ КБ «Приватбанк», у тому числі й до ОСОБА_1 (референс договору: SAMDN913), що підтверджується витягом з реєстру боргових зобов`язань №2 до даного договору факторингу.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України виконавче провадження за №АСВП: 46319737, дата відкриття: 04.02.2015, завершено.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2019 року у справі №334/10744/14-ц, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, виходячи зі змісту ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З урахуванням наведеного та встановивши, що заявник ТОВ «Капіталресурс» є правонаступником кредитора АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого документа (виконавчого листа у справі №308/21521/13-ц). Також відсутні документи, що підтверджують надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Разом з тим, за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №2515/739/2012 (провадження №61-2884св18), від 22 січня 2020 року у справі №2-1693/10 провадження №61-13783св19, від 28 травня 2020 року у справі №1003/6035/12 (провадження №61-40193св19).

Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення, а саме постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві з виконавчим листом у справі №308/21521/13-ц, виданим 27.06.2014 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Суд звертає увагу на те, що заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2014 у цивільній справі №308/21521/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06 (провадження № 61-11034св19).

Отже, на теперішній час рішення суду є невиконаним боржником, виконавчий документ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 втрачено, і, таким чином, від обставин, незалежних від стягувача, останнє позбавлено можливості для відновлення свого порушеного права шляхом пред`явлення виконавчого документа до виконання у відповідний орган державної виконавчої служби або приватному виконавцю, оскільки виконавчий документ на адресу стягувача не було повернуто.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявником наведено достатні підстави вважати, що оригінал виконавчого документа втрачено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі №196/673/14-ц (провадження №61-21357св21) зроблено висновок, що аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі №201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі №757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі №2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі №127/2-3538/10.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також виконання судового рішення.

Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Враховуючи викладене, проаналізувавши матеріали справи та зазначені в заяві обставини, а також з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає необхідним видати дублікат виконавчого листа.

Керуючись ст. 260, 261, 353-355, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі у справі №308/21521/13-ц, виданому 27.06.2014 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором, з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» ().

Видати товариству з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» () дублікат виконавчого листа у справі №308/21521/13-ц, виданого 27.06.2014 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик