Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/55/26

Номер провадження 2/704/301/26

04 березня 2026 року м. Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Москаленко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу №704/55/26 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ТОВ «МІЛОАН»» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 12847 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН» боргу в сумі 10200 грн. 00 коп. за кредитним договором.

12.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62790697 та 30.09.220 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника .

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено незаконно, з численними порушеннями діючого законодавства.

В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше.

Вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 15.03.2020 року було укладено кредитний договір №1525466, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 3000 грн. 00 коп., які зобов`язувався повернути разом із сплатою процентів згідно умов укладеного договору. Строк погашення кредиту 12.04.2020 року (а.с. 8-10).

В подальшому, ТОВ «МІЛОАН» звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з відповідним комплектом документів, на підставі яких останнім було вчинено 20.07.2020 року виконавчий напис, під реєстраційним номером 12847 про стягнення про стягнення у безспірному порядку заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН», за кредитним договором №1525466 від 15.03.2020 року за період з 12.04.2020 року по 11.06.2020 року в сумі 10200 грн. 00 коп., в тому числі: 3000 грн.00 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6600 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 600 грн. 00 коп. заборгованість за комісіями (а.с.12).

12.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62790697 та 30.09.220 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ( а.с.14-15).

Суддя приходить до висновку про відсутність у нотаріуса достатніх підстав для вчинення вказаного виконавчого напису виходячи з такого.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України)

Відповідно до абз.7 ч.1 ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики або ж кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики або ж за кредитним договором.

Отже, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб надіслання кредитором письмової вимоги про усунення порушень позичальнику.

У свою чергу, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Саме така позиція висловлена в ухвалі ВП ВС від 15.04.2020 № 554/6777/17 (61-19494св18).

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надіслання ОСОБА_2 відповідачем вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також судом об`єктивно встановлено, що вказаний кредитний договір не є нотаріально посвідченим.

Проте і дані обставини не є визначальними для вирішення даного спору, виходячи із такого.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у справі № 826/20084/14 за позовом про визнання не чинними та скасування пунктів 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року, у задоволенні адміністративного позову позивачам було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року апеляційні скарги позивачів задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною Постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»;

доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту:

«1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано КМ України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року касаційні скарги КМ України та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено відповідне судове рішення в силі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2.

У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зазначено: «При прийнятті даної постанови суд бере до уваги також положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є не чинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином пункти 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконними та не чинними з моменту її прийняття.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №12847 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН» боргу в сумі 10200 грн. 00 коп. за кредитним договором не мав для цього жодних передбачених діючим законодавством підстав, оскільки відповідні законодавчі норми на той момент вже були визнанні незаконними та не чинними судовим рішенням з моменту їх прийняття, і про це не могло бути не відомо приватному нотаріусу.

Оскільки суддя приходить до переконання про необхідність задоволення позову, то у порядку, визначеному ч.1,2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 263- 265 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №12847 від 20.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» боргу в сумі 10200 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) за кредитним договором №1525466 від 15.03.2020 року - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 1331 грн. 20 коп. (одну тисячу триста тридцять одну грн. 20 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тальнівський районний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Представник позивача: адвокат Ткаченко Михайло Олександрович, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» , 04107, вул. Багговутівська, буд. 17-21, м. Київ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, 02094, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф.31, м. Київ;

приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, 10008, вул. Велика Бердичівська, буд. 35, м. Житомир.

Суддя І.В. Москаленко