Справа № 202/7135/25
Провадження № 2/202/4079/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Монича О.Ю.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ткачука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000 гривень, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 25 серпня 2024 року на автодорозі М-29 в районі автодороги Е-50 у Дніпровському районі Дніпропетровській області ОСОБА_2 керував автомобілем «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи розворот, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault LAGUNA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а Позивач, як пасажир автомобіля «Renault LAGUNA» отримала тілесні ушкодження.

Після отриманих травм вона відчувала сильний фізичний біль як одразу після заподіяння ушкоджень, так і в подальшому протягом тривалого часу лікування, а також до операції і після операції. Її нормальний ритм життя повністю змінився. Здоров`я в повній мірі так і не відновилося. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди вона відчуває постійні болі особливо в області спини та правого коліна, часто відчуває сильні болі в голові. Вказані обставини назавжди збереглися у пам`яті, позивач відчуває страх за своє здоров`я, постійно перебуває у очікуванні небезпеки. Це призводить до відчуття нею сильних та глибоких душевних страждань.

Після зазначеного ДТП Позивач чотири рази знаходилась на стаціонарному лікуванні (39 днів в загальній кількості) в міській клінічній лікарні №4 Дніпровської міської ради.

Їй було проведено операцію на хребті та встановлено 6 гвинтів (установка транспедикулярної системи на 6 гвинтів).

Також, після вказаного ДТП позивач втратила роботу. До цього вона більше 10 років працювала молодшою сестрою хіміотерапевтичного відділення, а також за сумісництвом молодшою сестрою відділу клінічних досліджень КП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради.

Внаслідок заподіяння позивачу тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_2 , вона зазнала інші вимушені негативні зміни у своєму житті. Їй складно за собою доглядати, виконувати хатню роботу, готувати їжу, у зв`язку з чим вона почуває себе пригніченою.

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду у вигляді моральних переживань, яку вона оцінює 250 000 грн. та просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

14 листопада 2025 року Відповідачем подано до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого останній визнав позовні вимоги частково. Відповідач зазначив, що не заперечує своєї провини у скоєнні ДТП, розуміє, що своїми діями спричинив позивачу моральну шкоду, розмір якої, з урахуванням його фінансового стану, визнає у 100 000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що у зв`язку з ДТП, винуватцем якого є Відповідач, вона завдала значної шкоди здоров`ю. Так, після ДТП її було обстежено у лікарні та накладено гіпс. В подальшому, після додаткових обстежень, МРТ, їй зробили операцію на хребті. Тривале лікування та реабілітація були дуже складними та болісними. За результатами лікування Позивачу встановлена 3 група інвалідності, у зв`язку з чим її було звільнено з роботи, а отже вона втратила можливість заробляти на життя. Навіть на теперішній час, отримані травми завдають Позивачу страждань та повністю змінили її спосіб життя. Все це завдавало та завдає їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 250 000 гривень.

Представник позивача - адвокат Монич О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що Відповідач з самого початку обіцяв компенсувати витрати позивачу добровільно, однак так і не зробив цього.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що визнає свою провину у тому, що його діями завдано шкоди здоров`ю позивачу. Позовні вимоги визнає частково та готовий з урахуванням свого фінансового стану виплатити 100 000 грн. у якості компенсації моральної шкоди позивача.

Представник відповідача адвокат Ткачук В.А. в судовому засіданні зазначив, що Відповідач з самого моменту ДТП визнавав свою провину, співпрацював зі слідством. Він ніколи не відмовлявся від відшкодування шкоди, але з урахуванням того, що не має постійного заробітку прохав надати час для виплати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 25 серпня 2024 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, на автодорозі М-29 в районі автодороги Е-50 у Дніпровському районі Дніпропетровській області Турлюн С.І. керував автомобілем «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи розворот, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault LAGUNA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажирка автомобіля «Renault LAGUNA» ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Вказані обставини підтверджуються постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2025 року у справі № 175/921/25. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта №3224е від 24.10.2024 року у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Забій шийного та поперекового відділу хребта. Закритий незавершений перелом правого надколінника не підтвердився але мав місце сильний болючий ушиб.

Відповідно до медичної документації Позивач після ДТП знаходилась на стаціонарному лікуванні 39 днів. З 03.10.2024 по 10.10.2024 року, з 21.10.2024 по 28.10.2024 року, з 18.11.2024 по 03.12.2024 року та з 26.05.2025 по 04.06.2025 року.

За наслідками вказаного ДТП 06 лютого 2025 року Позивач отримала третю групу інвалідності, що підтверджується п. 17.1.5 17.1.6 Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №150/25/255/В від 11.02.2025 року.

Відповідно до п.16 вказаного Витягу в Позивача має місце помірне стійке порушення функції організму: стато-динамічних функцій (тулуба, кінцівок, рухливих функцій, статики, помірне порушення статико-динамічної функції хребта). 2.Помірне обмеження життєдіяльності: обмеження здатності до пересування - помірне 1ст., самообслуговування - легке; виконання трудової діяльності - помірне 1ст.; орієнтації - 0ст.; спілкування - 0ст.; контроль поведінки - 0ст.; навчання - 0ст. 3. Має місце необхідність вжиття заходів соціального захисту - забезпечення лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах, потреба в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я; протипоказана робота пов`язана зі значними фізичними навантаженнями вимушеними положеннями тіла, (п.8, Постанова КМУ України від 15 листопада 2024р. №1338).

Згідно з Наказом № 113-ОС/тр КНП «Міська клінічна лікарня №4» від17 лютого 2025 року Позивач була звільнена із займаних посад медичної сестри у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України.

Вказані обставини сторони в судовому засіданні не заперечували.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що в результаті травмування в дорожньо-транспортній пригоді позивачеві була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, моральних стражданнях, які знайшли свій прояв в тому, що після травмування ОСОБА_1 тривалий час лікувалась, що завдало їй значних незручностей, вона отримала інвалідність. Стан здоров`я, який повністю не відновився, заважає позивачеві виконувати ту роботу, котру вона робила раніше, у зв`язку з чим її було звільнено.

З урахуванням того, що травмування ОСОБА_1 відбулося з вини відповідача, з урахуванням тяжкості і характеру заподіяних тілесних ушкоджень, тривалості та глибини моральних страждань позивача, тривалості проведеного лікування та необхідності майбутнього відновлення здоров`я, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 100 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги в цій частині позову частково.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 100 000 грн..

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Мачуський