Справа № 182/3063/24
Провадження № 2/0182/148/2026
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.03.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача провстановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2009 року за № НОМЕР_2 . За життя ОСОБА_2 мав дружину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводився їй рідним дядьком, що підтверджується:

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- свідоцтвом про народження НОМЕР_4 ОСОБА_7 (її матері), де батьками зазначено - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- свідоцтвом про народження НОМЕР_5 ОСОБА_2 , де батьками зазначено - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_6 , згідно якого ОСОБА_7 вийшла заміж за ОСОБА_8 та взяла прізвище « ОСОБА_9 »;

- її свідоцтвом про народження НОМЕР_7 ( ОСОБА_10 ), де її батьками зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ;

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_8 , згідно якого вона, ОСОБА_10 , вийшла заміж за ОСОБА_12 та змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

ОСОБА_2 належали житловий будинок та земельна ділянка, кадастровим номером -02-007-0014, за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в силу ст.1270 Цивільного кодексу України, його дружина ОСОБА_3 успадкувала належний померлому житловий будинок та земельну ділянку, кадастровим номером -02-007-0014, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Факт того, що дружина ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована на час смерті з ОСОБА_2 , підтверджується довідкою Покровської сільської ради № 92 від 29.05.2024 року. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 його похованням займалась вона зі своїм чоловіком ОСОБА_12 , про що свідчить копія замовлення № 911 КП «Ритуальна служба». Оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку та абсолютно самотньою людиною, так як син ОСОБА_4 матері не допомагав, їй з 2010 року доводилось проживати разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, піклуватись про неї та надавати належний догляд. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Після смерті сина ОСОБА_3 стала взагалі погано себе почувати і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. До її смерті вона проживала разом з померлою в АДРЕСА_1 , доглядала її, що підтверджується Актом від 23.05.2024 року, складеним комісією, яка складалась з депутата сільської ради та сусідами. Похованням ОСОБА_3 займалась її родина, про що свідчить Довідка № 7154 від 30.05.2024 року. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Менжинською сільською радою Нікопольського району, згідно якого вона успадкувала частину житлового будинку, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 . З метою спадкування спадкового майна, вона звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса першої Нікопольської державної нотаріальної контори який видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Що стосується іншої частини домоволодіння та земельної ділянки під цим домоволодінням, то нотаріус надав їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що нотаріус не має можливості видати на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину, оскільки нею не надано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки ст.1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої немає, а також враховуючи відсутність документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини не дають їй можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України, вимушена звернутись з даною позовною заявою до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Отже, враховуючи що вона на момент смерті дружини померлого дядька ОСОБА_3 постійно проживала разом з нею та як спадкоємець за законом, у встановлений статтею 1270 ЦК України строк, заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала, тобто, є такою, що прийняла спадщину, але не має можливості отримати документ на підтвердження права власності на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, вважає, що її право є порушеним і підлягає захисту. За таких обставин звернулась до суду.

В судовому засіданні, яке відбулось 19 лютого 2026 року, позивачка ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягала і просила суд позов задовольнити. Додатково суду пояснила, що нотаріус переоформив на неї лише ту частину спадкового майна, яка належала тітці ОСОБА_14 , а в переоформленні тієї частини, яку тітка успадкувала від свого чоловіка, але не встигла оформити на себе, відмовив. Син тітки теж помер. І, крім неї, інших спадкоємців немає.

В судове засідання 10.03.2026 року не прибула.

Представник позивачки ОСОБА_15 в судовому засіданні, яке відбулось 19 лютого 2026 року, позовні вимоги своєї довірительки підтримав і додатково суду пояснив, що вважає, що факт того, що позивачка проживала із спадкодавицею однією сім`єю, доведено. Але, в зв`язку з тим, що її тітка не оформила спадщину після смерті свого чоловіка, не може отримати весь спадок і вимушена звертатись до суду.

В судове засідання 10 березня 2026 року не прибув, однак, надав заяву про розгляд справи у свою та своєї довірительки відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.86).

Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.71), підтвердила факт проживання позивачки з померлою однією сім`єю.

Вислухавши позивача, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутись до суду.

Згідно частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно ч.1, 3 ст.1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК презюмується, що, у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який, відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат", при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2009 року за № НОМЕР_2 (а.с.7). ОСОБА_2 був одружений з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), та мав спільного з нею сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9). ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводився позивачці рідним дядьком, що підтверджується:

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10);

- свідоцтвом про народження НОМЕР_4 ОСОБА_7 (матері позивачки), де батьками зазначено - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.11);

- свідоцтвом про народження НОМЕР_5 ОСОБА_2 , де батьками зазначено - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.12);

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_6 , згідно якого ОСОБА_7 вийшла заміж за ОСОБА_8 та взяла прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.13);

- свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_7 ( ОСОБА_10 ), де її батьками зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с.14);

- свідоцтвом про одруження НОМЕР_8 , згідно якого вона, ОСОБА_10 , вийшла заміж за ОСОБА_12 та змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с.15).

ОСОБА_2 належали житловий будинок та земельна ділянка, кадастровим номером -02-007-0014, за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в силу ст.1270 Цивільного кодексу України, його дружина ОСОБА_3 успадкувала належний померлому житловий будинок та земельну ділянку, кадастровим номером -02-007-0014, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17), оскільки спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Факт того, що дружина ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована на час смерті з ОСОБА_2 , підтверджується довідкою Покровської сільської ради № 92 від 29.05.2024 року (а.с.18). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 його похованням займалась позивачка зі своїм чоловіком ОСОБА_12 , про що свідчить копія замовлення № 911 КП «Ритуальна служба» (а.с.19). Оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку та абсолютно самотньою людиною, так як син ОСОБА_4 матері не допомагав, позивачці з 2010 року доводилось проживати разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, піклуватись про неї та надавати належний догляд (а.с.20). Похованням ОСОБА_3 займалась її родина, про що свідчить Довідка № 7154 від 30.05.2024 року (а.с.21). За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь позивачки, посвідчений Менжинською сільською радою Нікопольського району. З метою спадкування спадкового майна, позивачка звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса першої Нікопольської державної нотаріальної контори, який видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22). Що стосується іншої частини домоволодіння та земельної ділянки під цим домоволодінням, то нотаріус надав позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що не має можливості видати на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину, оскільки нею не надано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.27-28). Факт того, що померла ОСОБА_3 та позивачка спільно проживали більше п`яти років до дня відкриття спадщині, вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання житла, а також той факт, що позивачка піклувалась про тітку та надавала належний догляд, тобто, проживали однією сім`єю підтверджується письмовими доказами які є в матеріалах справи (а.с.19-21) та показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона - двоюрідна сестра позивачки. Їх батьки - рідні брати. ОСОБА_17 - дружина дядька ОСОБА_18 і він - брат матері ОСОБА_19 . У дядька ОСОБА_20 і тітки ОСОБА_21 було двоє синів. Син ОСОБА_22 загинув давно десь під Мурманськом , а син ОСОБА_24 - помер через неналежний спосіб життя, бо дуже сильно випивав. Обидва сини померли ще за життя тітки ОСОБА_25 . ОСОБА_26 майже рік булша лежачою і потребувала стороннього догляду. Доглядала її ОСОБА_19 з родиною. Вона й ховала свою тітку, і зараз доглядає за спадщиною. Інших претендентів на спадок немає.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він - сусід по с.Приміському (колишнє -Менжинське). Нині покійна ОСОБА_17 жила сама. Спочатку в неї помер один син, потім помер чоловік, а потім помер і другий син. До неї завжди приїжджали племінниця ОСОБА_19 і її родина. ОСОБА_17 дуже погано ходила, фактично, була немічна, не виходила з двору зовсім. Вона не могла зварити собі їсти, прибрати , бо їй важко було стояти.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що позивачка - двоюрідна сестра його дружини. Знає позивачку близько з 90-х років, а раніше знав її, як односелицю. ОСОБА_30 мати і ОСОБА_29 - рідні. У ОСОБА_20 і ОСОБА_21 було двоє синів, які померли до того, як померла ОСОБА_17 . Вона жила сама. Останні роки з-за хворих ніг вона не могла за собою доглядати. За нею доглядали ОСОБА_19 з чоловіком. Вони ж її й ховали. За будинком зараз теж доглядає ОСОБА_19 .

Враховуючи, що позивач, відповідно до закону, вчинила всі необхідні заходи для належного прийняття у спадщину спірної частини домоволодіння та земельної ділянки після смерті її дядька та його дружини, проте, не має можливості отримати відповідне свідоцтво та позбавлена можливості зареєструвати своє право, суд приходить до висновку, що право позивача може бути захищене судом, шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин суд вважає, що позивач відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 івважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на земельну ділянку 0,1551 га., що має адресу: буд. АДРЕСА_1 , кадастровим номером -02-007-0014.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал