Справа № 358/88/22 Провадження № 2-др/358/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву представника відповідача Проц А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Богуславський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зняття заборон та обмежень, які були встановленні державним виконавцем в процесі виконання виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03.02.2022 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно нього, встановлене ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 28 грудня 2012 року у справі №1004/1983/12, провадження №6/1004/105/12 за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції Київської області Шевченка Р.М., про тимчасове обмеження боржника права у виїзді за межі України у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань. Також просить зняти всі заборони та будь-які обмеження, (в тому числі виключити з єдиного реєстру боржників України), які були застосовані відносно нього, ОСОБА_1 , що були вчиненні державним виконавцем в процесі виконання виконавчого провадження за №32468063 по примусовому виконанню Наказу №12/031-12, виданому 20 квітня 2012 року Господарським судом Київської області по стягненню з боржника - фізичної особи підприємця: ОСОБА_1 , на користь стягувача - Моторного (транспортного) страхового бюро України коштів в розмірі - 244 800 грн.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 07 лютого 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 23 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Богуславський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зняття заборон та обмежень, які були встановленні державним виконавцем в процесі виконання виконавчого провадження, залишено без розгляду.

07.06.2022 представник відповідача Проц А.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Обгрунтовуючи свою заяву зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 9 ст. 142 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Представник відповідача вказує на те, що позивачем було обрано неправильний спосіб захисту та залучено в якості відповідача - МТСБУ, яке не несе відповідальність за дії Державної виконавчої служби.

Представником позивача адвокатом Науменком О.М. подано до суду заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому він зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення судом рішення по суті заявлених позовних вимог.

Зазначена процесуальна дія - це виключно диспозитивне та абсолютне право позивача, передбачене нормами ст. 257 ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви та по суті не зобов`язаний це робити.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його абсолютним диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить жодних процесуальних обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду (доступ до суду) є суб`єктивним правом позивача, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4, 15 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правову допомогу, суд має виходити з того, а чи наявні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а ті його дії, направлені на такий захист шляхом подання позову до суду, а в подальшому подання заяви про залишення позову без розгляду, з підстав, що визначені ст. 257 ЦПК України не можуть свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснення відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були дії умисними та чим це підтверджується.

Так само і сам по собі факт подання заяви/клопотання про залишення позову без розгляду, чи то відмову від позову у справі не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу.

Практика Верховного Суду відіграє ключову роль у формуванні єдиного підходу до застосування норм ЦПК України, зокрема статті 142, що стосується розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову, закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що право відповідача на компенсацію понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у випадках, передбачених частиною 5 статті 142 ЦПК України (закриття провадження або залишення позову без розгляду), виникає лише внаслідок необґрунтованих дій позивача. Це означає, що сам факт припинення провадження не є автоматичною підставою для стягнення витрат з позивача. Відповідач повинен довести, що саме конкретні дії (або бездіяльність) позивача були необґрунтованими та призвели до необхідності несення відповідачем витрат.

У своїх рішеннях Верховний Суд надає тлумачення поняттю "необґрунтовані дії". Як зазначалося раніше, це свідомі недобросовісні дії, що свідчать про зловживання процесуальними правами, пред`явлення завідомо необґрунтованого позову, систематична протидія вирішенню спору, протиправна мета ущемлення прав відповідача, умисність дій позивача (Постанови від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18, від 16.06.2021 у справі № 904/9024/16, від 20.09.2023 у справі № 761/11119/21).

Оскільки представником відповідача не доведено, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були дії умисними та чим це підтверджується, а тому заяву представника відповідача Проц А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву представника відповідача Проц А.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Богуславський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зняття заборон та обмежень, які були встановленні державним виконавцем в процесі виконання виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов