Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1578/25

06 лютого 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районнийсуд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову посилається на те. що 24.03.2024 між ТзОВ « Стар Файнес Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29593-03/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. на 100 дні, тобто, до 01.07.2024 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти 2,50% в день, що становить 912,50%річних та застосовується в межах строку кредиту , вказаного в п.1.2 цього договору.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

29.07.2024 між ТзОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024, у відповідності до умов якого ТзОВ «Стар Файнес Груп»» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Стар Файнес Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29.07.2024 до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн сума заборгованості за процентами.

Позивач вказував, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану вище суму заборгованості та відшкодувати витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст відзиву на позов:

Від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується з позовними вимогами ТОВ «ФК «ЄАПБ», викладеними у позовній заяві.

Так, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між сторонами кредитного договор на строк 100днів так як він не погоджував строк 25 днів. Вказує також на те, що належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання нимю коштів, є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які матеріали справи не містять. Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої йому не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання їй кредитних коштів на виконання умов кредитного договору. Інших доказів, які б підтверджували факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, позивачем не надано.

Також зазначає, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, саме останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак при зверненні до суду із позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надав відповідні докази на підтвердження факту виконання умов кредитного договору та переказу первісним кредитором кредитних коштів на його рахунок.

Станом на 29.07.2024 року загальний розмір заборгованості заявлена ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №29593-03/2024 від 24.03.2024 становить 21000,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

За договором кредитної лінії №29593-03/2024 від 24.03.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 15000 грн за період 24.03.2024 року по 01.07.2024 рік.

Разом з тим, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023 року, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% . Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.

Кредитний договір № 29593-03/2024 укладений між сторонами 24.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умова укладеного між сторонами Кредитного договору, передбачена п. 1.4.1 Договору щодо встановлення денної процентної ставки 2,5% від суми кредиту у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною, оскільки договір укладений всупереч вимогам закону про граничний розмір денної процентної ставки.

З урахуванням викладеного, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами кредитним договором не відповідає нормі, виходячи із норм Закону України «Про споживче кредитування`із розрахунку 1% денної процентної ставки в сумі 6000,00 грн (6000х1/100х100).

Більше того, заперечує проти доказів, використаних судом першої інстанції, оскільки: Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У його заявці він вказав чіткий строк кредитування 25 днів, що є доказом його волевиявлення. Оскільки встановлення строку кредитування є істотною умовою, у поданій нимзаявці на кредит у електронні формі (оферти), він чітко вказав строк кредитування - 25 календарних днів, що було його волевиявлення щодо строку, як істотної умови договору, а договір встановив строк 100 днів без його згоди фактичного погодження істотної умови не було, отже сформувалася нова оферта (яка не відповідала його волевиявленню), а не акцепт початкової. Якщо б він був повідомлений про зміну строку кредиту на 100 днів, він б відмовився від укладення договору, оскільки така умова суперечить з його волевиявленням, і має істотне значення для ухвалення рішення про укладання правочину. Жодного повідомлення про зміну умови договору у вигляді 100 днів від кредитодавця не відбулося, таким чином, вважає, що умова була змінена в односторонньому порядку, шо суперечить основним принципам свободи договору і взаємної згоди.

Змінено строк кредиту - продовженням строку до 100 днів без належної згоди, оскільки він не погоджував зміну ані усно, ані письмово, такі зміни не були предметом обговорення, та не містять його волевиявлення на їх прийняття, отже містить дефект волевиявлення та не може вважатися узгодженими сторонами, а тому договір може бути визнаним недійсним. Він очікував строк 25 днів, проте фактично умова була інша тому правочин може бути скасований як недійсний.

Під час оформлення кредиту було чітко вказано строк 25 календарних днів у заявці (оферті), що впливало на його волевиявлення. Проте у підписаному договорі зазначено строк 100 календарних днів тa встановлення денної процентної ставки 2,5% від суми кредиту, що є порушенням закону та невідповідає волевиявленню, як наслідок призвело до зміни суми нарахованих процентів з 1500,00 грн. (6000х1/100х25) до 15000,00 грн. (6000х2,5/100х120), без попереднього погодження зі ним.

Вказана розбіжність є істотною, оскільки стосується основних умов договору та створює неможливість вважати його укладеним належним чином, а відтак відповідно до статей 215, 217 та 229 ЦКУ такий правочин підлягає визнанню нікчемним.

Крім того банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів відповідачу за кредитним договором № 29593-03/2024 та наявності у нього боргу за цим договором, позивач надав відповідні розрахунки заборгованості. Проте, позивачем не надано суду доказів які відповідали б усім вимогам і містили усі обов`язкові реквізити згідно пункту 51 Розділу 3 Положення. Отже, позивачем не доведено того, що відповідачу, згідно з умовами вищевказанoго договору, було видано кредит та саме в сумі заявлених позовних вимог. Визначення даної суми в договорах не свідчить про її отримання відповідачем саме в такому розмірі. Ураховуючи відсутність істотних доказів про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, як це передбачено умовами кредитного договору № 29593-03/2024, відсутні підстави вважати, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконали умови вищевказаного договору. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та позики, користування коштами, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належними доказами існування боргу.

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 29593-03/2024 не є достатнім для висновку про існування боргу та у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу. Жодних належних та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за вищевказаним договорoм матеріали справи не містять.

А також, додаток до договорів факторингу (витяг з реєстру боржників, у якому зазначено прізвище, ім`я, по батькові боржника, номер договору та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку Відповідача жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договорoм, яка частина тіла кредиту та відсотків була сплачена ним, а яка частина сплачена не була, стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Також, представником позивача не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за договором факторингу № 29072024 укладеного між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач не є стороною укладених договорів факторингу, що свідчить про те, що вищевказаний розмір заборгованості із ним не узгоджувався, її обґрунтованість ним не перевірялась.

Отже, з урахуванням викладеного, представником позивача не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право грошової вимоги до відповідача щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 29593-03/2024, відсутні належні та відповідні докази які містять усі обов`язкові реквізити отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов вищевказаного договору, не доведено правильність розрахунку розміру заборгованості. У зв`язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст відповіді на відзив:

Від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»-Сови Ю.М. поступила письмова відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що сторона позивача не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві, вважає відзив безпідставним та необґрунтованим.

Так, щодо укладення кредитних договорів зазначає, що між сторонами було укладено кредитні договори в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісних кредиторів подала заявки на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредитів, після чого Первісні кредитори надіслали позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразові ідентифікатори у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), які відповідач використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення.При заповненні форм заявки позичальнику необхідно внести всі обов`язкові дані, включаючи ПІБ, ІНН, адресу, суму бажаного кредиту, реквізити банківської картки, номер мобільного телефону та ін. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система первісного кредитора здійснює реєстрацію заявника на сайті первісного кредитора і формує Особистий кабінет клієнта.

У момент введення коду на сайті первісного кредитора клієнт направляє первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним.

Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій, направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору.

Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунків заборгованості зазначає, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п. 35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Тому позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів.

Тобто, фактично сторона захисту не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Однак суд при розгляді справі оцінює сукупно як матеріали справи надані сторонами, так і процесуальну поведінку сторін.

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. При цьому відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. Враховуючи наведене, просить суд задоволити позов повністю.

Короткий зміст заперечення.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив. Згідно якого зазначає, що обов`язок повідомити боржника про відступлення права вимоги та передачу персональних даних передбачений умовами самого договору, а саме п.п. 5.5 та 5.9 Кредитного договору №29593-03/2024. Відповідач не отримував жодного повідомлення у будь-якій формі від первинного кредитора чи ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відтак умови договору були порушені, і позивач не довів факту належного повідомлення. Також зазначає, що оскільки первинний кредитодавець володіє всіма первинними документами щодо операцій, а позивач (отримавши право вимоги за договором факторингу №29072024) мав право та можливість їх отримати, саме позивач зобов`язаний надати: первинні бухгалтерські документи, касові/платіжні документи, документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік…» та п. 6263 Розділу 4 Положення НБУ про організацію бухобліку в банках. Натомість позивач подав лише «інформаційну довідку», яка: не є первинним документом, не містить обов`язкових реквізитів бухгалтерського документа, не може підтверджувати факт перерахування коштів відповідачу. Отже, факт видачі кредитних коштів не доведений належними доказами, а позовна заборгованість не підтверджена.

Також зазначає, що він надав знімок екрану з особистого кабінету, який відображає фактичні умови оферти, на які він погоджувався; первинний кредитодавець самовільно змінив строк кредиту до 100 днів, без волевиявлення відповідача. Такі дії суперечать: ч. 1 ст. 215 ЦК України (недійсність правочину у разі порушення вимог закону), ч. 1 ст. 229 ЦК України (омана), ст. 638 ЦК України (істотні умови договору). Самовільна зміна строку кредиту є порушенням волевиявлення відповідача та умов договору, а правочин у частині таких змін може бути визнаний нікчемним. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» (в редакції після внесення змін Законом №3498-IX від 22.11.2023) встановлює: максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%. Договір встановлює 2,5% на день, що: є порушенням імперативної норми закону, робить умову нікчемною відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування». Договір укладено вже після набрання чинності цими змінами, отже кредитодавець свідомо включив незаконні умови, ввівши споживача в оману.

Стислий виклад позиції сторін:

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві та відповіді на відзив просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договором в загальній сумі 21000,00 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією та СМС-повідомленнями. При цьому від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 24.03.2024 між ТзОВ « Стар Файнес Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29593-03/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. на 100 дні, тобто, до 01..07.2024 року . За користування кредитом клієнт сплачує товариству 2,50% в день , що становить 912,50% та застосовується в межах строку кредиту , вказаного в п.1.2 цього договору.

Відповідно до 1.5 Детальні терміни ( дати ) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставкми за договором про споживачий кредит , що є додатком №1 до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору №29593-03-/2024 від 24.03.2024 року, який є невід`ємною його частиною (графік платежів) сума кредиту становить 6000 грн. та сума нарахованих відсотків за період з 24.03.2024 року по 01.07.2024 року становить 15000 грн., загальна вартість кредиту - 21000 грн.

Відповідачем договір підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора W0627, у якому ОСОБА_1 надав усі свої паспортні дані та зазначив номер карти № НОМЕР_1 , для перерахування кредитних коштів.

Згідно Паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), він містить відомості про істотні умови кредиту, порядок його повернення, наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань. Сума/ліміт кредиту вказаний: 6000 грн., строк кредиту: 100днів, процентна ставка: 2,5% в день,що становить 912,50% річних. Загальні витрати за кредитом 15 000грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту: 21000,00 грн., реальна річна процентна ставка: 136333,96 % річних. Паспорт підписано ОСОБА_1 24.03.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W 0627.

На підтвердження факту перерахування коштів на виконання умов кредитного договору №29593-03/2024 від 24.03.2024 року, ТОВ Універсальні платіжні рішення надіслало листа за вих. №3426_24 від 04.06.2025 року, в якому зазначено, що ТОВ Універсальні платіжні рішення надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 року) та отримало Ліцензію Національного банку України №21/788-рк від 01.05.2023 року.

Між ТзОВ « Стар Файнес Груп та ТОВ Універсальні платіжн рішення укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15.09.2020 року. Відповідно до зазначеного договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.03.2024 09:05:16 на суму 6000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакцій в системі iPay.ua - 36656205, призначення платежу:Зарахування 6000грн на карту 537541ХХХХХХ1201(а.с11).

29.07.2024 між ТзОВ « Стар Файнес Груп`та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024, у відповідності до умов якого ТзОВ « Стар Файнес Груп»» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ « Стар Файнес Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п.1.1. вказаного договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п.1.2. даного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №229072024 від 29.07.2024 підтверджується передача позивачу реєстру боржників кількістю 64152.

Відповідно до Реєстру боржників від 29.07.2024 до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024,ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн сума заборгованості за процентами.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024, розрахунку заборгованості за кредитним договором №29593-03/2024 від 24.03.2024, заборгованість ОСОБА_1 за період з 24.03.2024 по 01.07. 2024 року становить 21000грн., і складається із: суми основного боргу - 6000 грн. та суми заборгованості за відсотками - 15000 грн. Зазначений розмір заборгованості ОСОБА_1 співпадає із розміром заборгованості ОСОБА_1 , зазначеною у реєстрі боржників, який було надано позивачем і у якому, під №3483, вказано ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.19).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Так, пунктами: 5, 6, 12 ч.1 статті 3 Закону України Про електронну комерцію встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України Про електронну комерцію).

Приписами статті 12 Закону України Про електронну комерцію регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті: 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Положеннями ч.2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно зазначити, що матеріалами справи підтверджується, що 24.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТзОВ`Стар Файнес Груп» було укладено договір про надання фінансового кредиту №29593-03/2024, який підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України Про електронну комерцію.

Знімок з екрана телефона не є належним доказом на підтвердження строку кредиту.

У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку відповідачем не оскаржувався. При цьому, відповідачем ОСОБА_1 не надано суду належних, достатніх, допустимих документальних доказів на спростування факту укладення ним 24.03.2024 року договору про надання фінансового кредиту №29593-03/2024з ТзОВ`Стар Файнес Груп « строком на 25 днів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч.2 статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів статті 12, частин: 1, 5-7 статті 81, ч.1 статті 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги наведене вище, слід дійти висновку, що доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи відповідача відносно того, що у матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення відповідачем спірного кредитного договору від 24.03.2024 за №29593-03/2024 оскільки, за приписами Закону України Про електронну комерцію, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливими. При цьому, належних документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності в укладеному кредитному договорі електронного цифрового підпису ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, відповідачем не надано.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_1 відносно того, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 ..

З даного приводу необхідно зазначити, що у п.1.6. укладеного відповідачем договору про надання фінансового кредиту за №29593-03/2024 від 24.03.2024 року, вказано, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Факт перерахування коштів на виконання умов договору про надання фінансового кредиту за №29593-03/2024 від 24.03.2024 року підтверджується листом ТОВ Універсальні платіжні рішення за вих. №3426_24 від 04.06.2025 року, в якому зазначено, що ТОВ Універсальні платіжні рішення надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесено в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 року) та отримало Ліцензію Національного банку України №21/788-рк від 01.05.2023 року. Між ТзОВ « Стар Файнес Груп та ТОВ Універсальні платіжн рішення укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15.09.2020 року. Відповідно до зазначеного договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.03.2024 09:05:16 на суму 6000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакцій в системі iPay.ua - 36656205, призначення платежу:Зарахування 6000грн на карту 537541ХХХХХХ1201

При цьому, необхідно зазначити, що враховуючи умови надання кредитних коштів, позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення боржником кредитних коштів за укладеним договором, оскільки він не є первісним кредитором, а дані документи, відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України, відповідальною особою банку. У відповідності до умов договорів факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником, та детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги, надаються клієнтом за окремим запитом фактора.

При цьому, саме боржник має доступ до свого рахунку, вказаного у договорах, і в ході судового розгляду даної справи відповідач мав можливість надати суду відповідну виписку зі свого рахунку, на підтвердження надходження або ненадходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, їх розміру, а також підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення грошових коштів на погашення заборгованості, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Вказаних вище документів відповідачем, на підтвердження своїх заперечень щодо вимог заявленого до ОСОБА_1 позову, суду не надано.

Враховуючи, що кредитні кошти були перераховані на платіжну картку позичальника, а інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, є банківською таємницею, отримати інформацію про зарахування на рахунок відповідача коштів за кредитним договором від банківської установи, в якій відкрито рахунок відповідача, ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів не має можливості.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку що в ході судового розгляду даної справи є доведеним відповідними доказами факт отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, визначених укладеним ОСОБА_1 24.03.2024 року договором про надання фінансового кредиту №29593-03/2024. Також є документально підтвердженим факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення у передбачені в договорі строки грошових коштів (кредиту) та сплати нарахованих відсотків, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні позивачу, ні попередньому кредитору.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо наявності підстав стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) та про необхідность задоволення вимог заявленого до ОСОБА_1 позову про стягнення з нього на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 6000,00 грн. (основний борг).

Щодо розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить із наступного.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як регламентовано статтею 11 ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 статті 510 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 статті 514 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, 29.07.2024 між ТзОВ « Стар Файнес Груп`та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024, у відповідності до умов якого ТзОВ « Стар Файнес Груп»» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ « Стар Файнес Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29.07.2024 до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21000 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн сума заборгованості за процентами.

Оскільки статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, суд має пересвідчитися, що на момент відступлення прав вимоги за договором факторингу від 29.07.2024 між ТзОВ «Стар Файнес Груп`та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024 у відповідності до умов якого, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №29072024 від 24.03.2024 року складала саме 21000 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 150000 грн. - заборгованість за відсотками.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 та її розміру, подав до суду витяг з реєстру боржників до договору факторингу №29072024від 24.03.2024року, згідно якого, ТОВ ФК ЄАПБ набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21000,00 грн., з яких: 60000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №№29072024від 24.03.2024року року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 , за період з 24.03.2024 року по 01.07.2024 року становить 21000,00 грн., яка складається з суми основного боргу - 6 000 грн. та суми заборгованості за відсотками - 15000,00 грн.,

Судом встановлено, і відповідачем не спростовано, що вказаний розрахунок відповідає умовам договору про надання фінансового кредиту №29593-03/2024 від 24.03.2024 року, зокрема, пунктам 1.4, 3.1 даного договору, щодо розміру денного відсотку за користування коштами - 2,5% за кожен день користування коштами, та періоду нарахування - 100 днів.

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України).

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979 цс 15 « ... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач із будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимогст. 516 ЦК України.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ні на рахунок попереднього кредитора.

При цьому суд зауважує, що згідно вказаного розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом в сумі 15 000 грн. є остаточною сумою, яка утворилася станом на останній день нарахувань 01.07.2024 року.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору.

За договором кредитну № 29593-03/2024 від 24.03.2024року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 15000,00 грн за період з 24.03.2024 по 01.07.2024року, що підтверджується розрахунками заборгованості.

Проте, позивачем не враховані положення законодавства.

Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 21.04.2024 -2,5 %, з 22.04.2024 по 19.08.2024 1,5 %, а з 20.08.2024 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг.

Кредитний договір № 29593-03/2024 укладений між сторонами від 24.03.2024року із строком дії до 01.07.2024.

Сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 24.03.2024 по 21.04.2024 становить 4350,00 грн (6000 грн х 2,5% х 29 днів).

У період з 22.04.2024 по 01.07.2024 сума за відсотками складає 6390,00 грн. ( 6000,00 х 1,5 % х 71 дня).

Разом з тим, з 24.03.2024 до 01.07.2024 позивач нарахував проценти в розмірі 2,5 % денної процентної ставки.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 2,5 % в день з 24.03.2024 до 01.07.2024, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 24.03.2024 до 01.07.2024 становить 10740 грн.

Відповідачем не доведена сплата процентів за договором в повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що за кредитним договором № 29593-03/2024 від 24.03.2024 року відповідач має також заборгованість в сумі 10740,00грн за процентами за користуванням кредитом за період 24.03.2024 до 01.07.2024року.

Висновки суду.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновк, про часткове задоволеня позову та про стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №29593-03/2024 від 24.03.2024 року у загальній сумі 16740,00 грн., яка складається із: 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10740 грн. - заборгованість по відсотках.

Відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2413 грн. 62 коп в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

На підставі наведеного, ст.ст. 3, 4, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 536, 611, 625, 627, 629, 638-640, 1046, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 8, 9, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів () заборгованість за кредитним договором №29593-03/2024від 24.03.2024року у сумі 16740,00 грн., яка складається із: 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10740 грн. - заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів () сплачений судовий збір у розмірі 2413 грн. 62 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повнерішення абоухвала судуне буливручені удень його(її)проголошення абоскладення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: вул. С.Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКППНОМЕР_2 _), адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.