Провадження № 22-ц/4808/85/26
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Марущак Володимир Іванович на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року в складі судді Татарінової О. А., ухвалене в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 20 жовтня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк»(в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що ПАТ «КБ «Приватбанк»та ОСОБА_2 01 липня 2005 року уклали кредитний договір № IFIWGK05580035 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 000 доларів США терміном до 30 червня 2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором.

Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідач не виконав своїх зобов`язань та станом на 26 червня 2015 року допустив заборгованість за кредитом у загальному розмірі 12 318,71 доларів США, яка складається з: 11 566,64 доларів США заборгованість за кредитом; 717,40 доларів США заборгованість за процентам за користування кредитом; 32 долари США заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 2,67 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на вказані обставини АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 318,71 доларів США, що за курсом 21,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 червня 2015 року складає 261 033,46 грн, а також судові витрати у справі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2015 року у цій справі призначено судову економічну (бухгалтерську) експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.1, а.с. 225-226).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2017 року відновлено провадження у справі, у зв`язку з поверненням матеріалів цивільної справи з повідомленням про неможливість надання висновку судової економічної (бухгалтерської) експертизи (т.1, а.с. 250).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 344/4542/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту (т. 2, а.с. 108).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2024 року поновлено провадження у цій справі (т.2, а.с. 122).

З копії актового запису про смерть № 2445 від 22 жовтня 2022 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .Спадкоємцями останнього за законом першої черги є дочка ОСОБА_3 , яка 03 лютого 2023 року подала до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О. П. заяву про відмову від прийняття спадщини (т.2 а.с.163), та дружина ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла в зв`язку із постійним проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини (т.2 а.с.143, 150-156). Приватним нотаріусом заведено спадкову справу за № 1/2023 про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру від 03 лютого 2023 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2025 року залучено до участі в цій справі в якості правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № IFIWGK05580035 від 01 липня 2005 року в розмірі 12 318 доларів 71 цент США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк», витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 610, 33 грн (т. 2, а.с. 256- 265).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Марущак В. І., посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що банк дізнався про спадкоємця ОСОБА_2 , тільки після звернення 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 із клопотанням про залучення її до участі у справі в якості правонаступника відповідача є помилковим та суперечить матеріалам витребуваної судом спадкової справи № 1/2023 заведеної приватним нотаріусом після смерті ОСОБА_2 та відомостях, які містяться в судових рішеннях у справі № 344/4542/18.

Вважають, що про смерть боржника позивачу стало відомо 06 грудня 2022 року, оскільки Івано-Франківський міський суд ухвалою від 06 грудня 2022 року у справі № 344/4542/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, розглянувши заяву представника ОСОБА_2 про смерть позивача витребував з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію смерті ОСОБА_2 , або відповідну довідку.

В подальшому, суд ухвалою від 16 лютого 2023 року у цивільній справі № 344/4542/18 зупинив розгляд справи до залучення у справі правонаступників ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, 21 жовтня 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про поновлення провадження у даній справі, та покликався на процесуальні документи суду по справі № 344/4542/18.

Однак, володіючи інформацією про смерть боржника та заведення в нотаріальній конторі спадкової справи після його смерті, позивач у строк визначений ст. 1281 ЦК України не заявив вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а відтак вважають, що вищевказаний строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців пропущений, що є наслідком позбавлення кредитора права вимоги за всі зобов`язання позичальника.

Крім того, суд першої інстанції не дав жодної оцінки укладеному 01 липня 2005 року між ТОВ «Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_2 договору особистого страхування. Адже, за умовами договору, у випадку настання страхового випадку смерті позичальника ОСОБА_2 , страхова виплата виплачується страховиком вигодонабувачу, у разі смерті застрахованої особи у розмірі 100 % страхової суми 75 825, 00 грн. Оскільки відповідальність ОСОБА_2 перед кредитором була повністю застрахована, то саме ТОВ «Страхова компанія «Кредо» повинно відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед банком. Відтак, в межах даної справи позивач мав залучити до участі у справі саме ТОВ «Страхова компанія «Кредо», однак на даний факт суд уваги не звернув, внаслідок чого вирішив спір пред`явлений до неналежного відповідача та без залучення співвідповідача у справі.

Також, зазначає, що судом не було встановлено обґрунтованості та доведеності заявленого позивачем розміру боргу, оскільки позивач не спростував подані відповідачем докази про сплату позичальником своїх зобов`язань у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Марущака В. І., який просив скаргу задовольнити, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С. В., яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , і як наслідок, набула обов`язок задовольнити вимоги кредитора, а оскільки кредитор, у строки, визначені ст. 1281 ЦК України звернувся з претензією до нотаріуса, довів наявність боргу у спадкодавця, розмір якого не спростовано, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищевказаної заборгованості.

З таким висновком не можна не погодитися.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № IFIWGK05580035.

За умовами цього договору банк зобов`язався надати останньому кредитні кошти готівкою через касу на строк по 30 червня 2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 17 775 ,00 доларів США на наступні цілі: придбання житла у сумі 15 000,00 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 2 775,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0.92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0.18 % від суми виданого кредиту щомісяця.

Відповідно до п.2.2.4. позичальник зобов`язується погашення кредиту провести в порядку, сумах і терміни, передбачені п.п.1.1,2.3.3. Договору.

Відповідно до розпорядження «ПриватБанк» від 05 липня 2005 року, у зв`язку із укладенням кредитного договору № IFIWGK05580035 від 01 липня 2005 року ОСОБА_2 видано кредит у розмірі 17 775 доларів США (т.1 а.с.12).

З копії ордеру-розпорядження № 1 вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» видало ОСОБА_2 кредитні кошти за кредитним договором № IFIWGK05580035 від 01 липня 2005 року в розмірі 15 000 Доларів США (т.1 а.с.12 на звороті).

01 липня 2005 року між ТОВ «Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_2 також був укладений Договір № IFIWGKР0593 особистого страхування. Цей договір укладено з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором від 01 липня 2005 року № IFІWGK05580035. Розмір страхової суми 75 825 грн. Страховий платіж становить 379,13 грн. (т.1 а.с. 41-42).

04 липня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, який посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р., та зареєстрований в реєстрі за № Д0243.

Згідно п. 1 Договору його предметом є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майно, зазначеного в п. 7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця перед Іпотеколержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Відповідно до п. 2 Договору за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором № lFIWGK05580035 від 01 липня 2005 року.

З розрахунку заборгованості за договором № IFIWGK05580035 від 01 липня 2005 року встановлено, що станом на 26 червня 2015 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість у розмірі 12 318,71 Доларів США, яка складається з наступного: 11 566,64 долар США заборгованість за кредитом; 717,40 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом; 32 долари США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 2,67 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (т.1 а.с.4-8).

Так, ОСОБА_2 частково здійснював оплати за кредитним договором № IFІWGK05580035 від 01 липня 2005 року, що підтверджується квитанціями долученими до матеріалів справи.

Це також підтверджується і розрахунком заборгованості позивача з якого вбачається, що за період з 05 липня 2005 року по 25 жовтня 2014 року у відповідача періодично виникала заборгованість за кредитом яку він погашав, а з 26 жовтня 2014 року по 26 червня 2015 року заборгованість тільки зростала.

Доводи скарги про те, що наданими відповідачем квитанціями підтверджується виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі є безпідставними, оскільки деякі з них неможливо прочитати (том 1 а.с. 137, 218, 219), інші підтверджують лише продаж банком ОСОБА_2 валюти (том 1 а.с. 209, 214, 216, 217, 218).

Крім того, відповідно до умов укладеного кредитного договору кредитні кошти були надані ОСОБА_2 строком до 30 червня 2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,92% на місяць та комісії в розмірі 0,18% на місяць на суму залишку заборгованості. Щомісячний платіж було визначено у розмірі 181,81 доларів США (п. 1.1).

Проте остання з наданих квитанцій датована 15 вересня 2015 року, а доказів про погашення кредиту у період з жовтня 2015 року по червень 2025 року відповідачем суду не надано.

Згідно копії актового запису про смерть № 2445 від 22 жовтня 2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2, а.с. 134).

05 грудня 2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О. П., на виконання ухвали суду, направлено копію спадкової справи № 1/2023, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2, а.с.170).

Із зазначеної копії спадкової справи вбачається, що 03 лютого 2023 року до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О.П. із заявою про відмову від прийняття спадщини зверталась ОСОБА_3 (т.2, а.с.163).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади № 18246 від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 14.09.2007 року.

Крім того, з витягу з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_2 у період з 14 грудня 2005 року по 22 жовтня 2022 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.166).

Також, із зазначеної копії спадкової справи вбачається, що 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О. П. із заявою про надання копії спадкової справи, як єдиному спадкоємцю та дружині після смерті ОСОБА_2 , зазначивши, що фактом прийняття спадщини є місце спільної реєстрації та проживання зі спадкодавцем (т.2 а.с. 171 на звороті).

Із дослідженої судом спадкової справи № 70222428, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що у зазначеній спадковій справі відсутня претензія кредитора про сплату боргу спадкоємцями ОСОБА_2 .

В той же час, 31 березня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О. П. претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України за № 50705IFIWL683 від 31 березня 2025 року (т.2 а.с.232).

Статтями 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 509, 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Відповідно до частин другої, третьої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц вказано, що під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15 зробила висновок, що стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Доводи заявника про те, що банком пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника є безпідставними, оскільки до суду із позовом позивач звернувся ще за життя ОСОБА_2 , а про наявність спадкоємця дізнався 05 грудня 2024 року з матеріалів спадкової справи (том 2 а.с. 163-113). При цьому правонаступник померлого ОСОБА_2 був залучений до участі в справі 28 квітня 2025 року, тобто у встановлений законом строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців (том 2 а.с. 195).

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2005 року між ТОВ «Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_2 був укладений договір особистого страхування. За умовами цього договору у випадку настання страхового випадку: смерті позичальника ОСОБА_2 , страхова виплата виплачується страховиком вигодонабувачу (ПАТ КБ «ПриватБанк») у розмірі 100 % страхової суми: 75 825 грн. (том 1 а.с. 50-51). Відповідно до п. 10 цього договору пролонгація строку його дії мала відбуватись щороку після сплати ОСОБА_2 страхових платежів. Між тим цей договір відміток після підписів сторін про його пролонгацію не містить. Доказів сплати страхових платежів відповідачами також суду не надано. Відтак відсутні підстави вважати, що цей договір був чинним на момент настання страхового випадку а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, клопотань про залучення ТОВ «Страхова компанія «Кредо» до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не заявляла.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Марущак Володимир Іванович залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта