У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., розглянувши позовну заяву Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Вивчивши матеріли позовної заяви разом з долученими до неї додатками на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз`яснено у п. 41 та п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК).

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову інших видів підсудності загальної (ст. 27 ЦПК України), альтернативної (ст. 28 ЦПК України) підсудності пов`язаних між собою вимог. Це означає, що пред`явлення позовів у справах, перерахованих у ст. 30 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається.

За змістом заявлених позовних вимог, позивач просить: «стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані - НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (, 01103, м. Київ, вул. М. Бойчука,4-Б) заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - послуг з постачання природного газу в розмірі 60 495, 97 грн, 3% річних в розмірі 5 300,44 грн, інфляційних втрат в розмірі 18 122,28 грн, всього - 83 918,69 грн».

Згідно з інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 389,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1 частиною 1 статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду позову Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у межах юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, оскільки даний спір має розглядатись за правилами виключної підсудності з урахуванням вимог статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не знаходяться у межах юрисдикції даного суду, що дає підстави передати справу для подальшого розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва, тобто за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 30, 259-260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/18907/25 (провадження № 2/755/13924/25) за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг передати за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Суддя: