Провадження № 2/202/1563/2026
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 березня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2025 до Індустріального районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» надійшли додатки до позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, при цьому текст позовної заяви додано як додаток.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24.11.2025 року позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху через подачу позовної заяви без застосування вбудованого текстового редактора як передбачено Інструкцією користувача Електронного суду.

26.11.2025 року представником позивача усунуто зазначені недоліки шляхом подачі через систему «Електронний суд» позовної заяви в новій редакції.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.11.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обгрунтування позову представник ТОВ «Коллект центр» зазначив, що 26.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4063854, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 15 000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,90% на день.

24.01.2022 року між первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24-01/2022, за умовами котрого на користь останнього було відступлено право вимоги, в тому числі й за кредитним договором №4063854. В свою чергу, за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за кредитним договором №4063854 було відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «Коллект Центр».

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №4063854.

Станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором становить 49 478,21 грн., з котрих: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 200,00 грн. - заборгованість по процентам; 240,00 грн. - інфляційні збитки; 38,21 грн. - 3% річних.

Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» вище зазначену заборгованість за договором, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що проти розгляду справи за її відсутності та ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «адресат відсутній».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №4063854, відповідно до умов п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1 котрого ОСОБА_1 було видано кредит в сумі 15 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,90% на день.

Положеннями розділу 4 договору було передбачено автопролонгацію строку кредиту не більше ніж на 90 днів, за наявності заборгованості за кредитом.

04.02.2022 року між первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №04-02-02/2022, за яким на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачем кредитним договором.

В свою чергу за договором про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за цим договором було відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

24.01.2022 року між первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24-01/2022, за умовами котрого на користь останнього було відступлено право вимоги, в тому числі й за кредитним договором №4063854. В свою чергу, за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за кредитним договором №4063854 було відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «Коллект Центр».

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №4063854.

Станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором становить 49 478,21 грн., з котрих: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 200,00 грн. - заборгованість по процентам; 240,00 грн. - інфляційні збитки; 38,21 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частинами 4 та 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення вищевказаних кредитних договорів, із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідачка не виконала свого зобов`язання та не здійснила платежів для погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

За змістом статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналізом долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «КоллектЦентр» до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

На час розгляду справи судом відповідачем не надано ані заперечень проти позову, ані даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект центр», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши отримання відповідачем кредитних коштів, що також підтверджується випискою з особового рахунку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості у загальному розмірі 49 478,21 грн., з котрих: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 200,00 грн. - заборгованість по процентам; 240,00 грн. - інфляційні збитки; 38,21 грн. - 3% річних.

Що стосується відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 16 000 грн., суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 01.07.2024 року було укладено Договір №01/-07/2024 про надання правової допомоги. В обґрунтування сплати суми в розмірі 16 000,00 грн. позивачем надано суду заявку на надання юридичної допомоги №530 від 01.10.2025 року, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року на суму 16 000,00 грн..

Частиною першою ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК).

Згідно положень частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьої цієї статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням наведеного, обсягу наданих позивачеві адвокатських послуг та виконаних робіт, враховуючи співмірність зі складністю судового спору, суд вважає можливим стягнути на користь позивача з ТОВ «Коллект Центр» на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 16 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ТОВ «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , інд. АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, інд. 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3, оф.306) заборгованість за Договором №4063854 від 26.04.2021 року станом на 20.11.2025 року в розмірі 49 478,21 грн., з котрих: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 200,00 грн. - заборгованість по процентам; 240,00 грн. - інфляційні збитки; 38,21 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.