Провадження № 2/761/6471/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участю секретаря Каніковського Б.А., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в обґрунтування якого зазначає, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 . Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року відповідача тягнуті аліменти на утримання дитини. В 2025 році під час планового огляду та діагностики дитині було встановлено діагноз : глибокий прикус, скупчення зубів 1 ступеня; аномалії положення окремих зубів; множинний глибокий та середній карієс (ураження зубів 14, 16, 17, 27, 36, 37, 46, 47). На лікування дитини за період з 19.05.2025 року по 14.11.2025 року позивачкою витрачено 67420 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню частка вказаної суми, а саме 33710 грн.. Окрім цього позивачка просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 86, 91 грн. та інфляційні витрати в сумі 353,85 грн., оскільки у відповідача виник обов`язок компенсувати витрати у момент їх фактичного понесення позивачем, а його несплата є порушенням грошового зобов`язання, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також діями відповідача позивачці заподіяні моральні страждання, оскільки вона жила у постійному напруженні, не маючи підтримки батька дитини, це викликало пригнічений стан, розлади сну та загострення хронічних хвороб. Моральну шкоду позивачка оцінює в 15000 грн., які просить також стягнути з відповідача. В подальшому, заявою від 07.02.2026 року, яка була надіслана суду через систему «Електронний суд», позивачка у зв`язку із додатковою сплатою послуг стоматологічного лікування дитини збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача 36585 грн. додаткових витрат на дитину, інфляційні витрати в сумі 415,65 грн., 3 % річних в сумі 451,61 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн., а всього 52452,26 грн. Остаточно за заявою про збільшення позовних вимог від 27.02.2026 року позивачка просить стягнути з відповідача суму понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 37961 грн., інфляційні витрати в сумі 415,65 грн., 3 % річних в сумі 509, 77 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн., а всього 53886,42 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою судді від 10.12.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

11.12.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення відповідача, в яких він не визнає позовні вимоги, оскільки таких витрат можна було б уникнути, звернувшись до медичних закладах МВС, де дитині гарантоване безоплатне медичне обслуговування як член сім`ї поліцейського. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою судді від 12.12.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті у спрощеному провадженні з викликом сторін.

02.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача, в яких він наполягає на обґрунтованості вимог позивачки та на їх задоволенні.

10.01.2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти позову, зазначає про те, що діагноз, встановлений дитині, не у всіх випадках потребує негайного та дороговартісного лікування та можуть коригуватись поступово та не становили загрозу для життя чи здоров`я дитини. Просив відмовити в задоволенні позову.

07.02.2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку із додатковою сплатою послуг стоматологічного лікування дитини, в якій сторона позивача просила стягнути з відповідача 36585 грн. додаткових витрат на дитину, інфляційні витрати в сумі 415,65 грн., 3 % річних в сумі 451,61 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн., а всього 52452,26 грн.

27.02.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивачка просить стягнути з відповідача суму понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 37961 грн., інфляційні витрати в сумі 415,65 грн., 3 % річних в сумі 509, 77 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн., а всього 53886,42 грн.

В судовому засіданні, яке відбулось 02.03.2026 року, представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, мотивуючи доводами, викладеними у відзиві та поясненнях.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 180, 192 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 «Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково».

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У Постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц висловлено наступну правову позицію: «В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність».

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивачем в якості доказів надано довідку ТОВ «ЕСТЕ-ЛАЙН» від 16.10.2025 р., в якій міститься діагноз, встановлений дитині сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме : «Глибокий прикус. Скупчення зубів 1 ступеню. Аномалії положення окремих зубів». Також надано дані проведених робіт та витрат на них.

Однак, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат на дитину, виходячи з того, що в вищезазначеній довідці тільки зазначені дані дитини та встановлений діагноз «глибокий прикус. Скупчення зубів 1 ступеню. Аномалії положення окремих зубів». Між тим, в довідці не зазначено яке саме лікування призначено та його послідовність.

Щодо лікування каріозного ураження зубів, про яке зазначав в судовому засіданні представник позивача, суд зазначає, що такий діагноз у довідці відсутній, як і призначення відповідного лікування.

Посилання сторони позивача на незворотні зміни у здоров`ї дитини, включаючи втрату зубів та порушення функції жування в разі несвоєчасного лікування таких патологій, не підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного суд відмовляє в задоволенні позову.

З огляду на те, що вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, також про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє в задоволенні позову і в цій частині.

Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2026 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

02 березня 2026 року