У Х В А Л А

про забезпечення позову

Справа №348/8/26

Номер провадження 2-з/348/2/26

07 січня 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Максименко О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

У с т а н о в и в :

06.01.2026 представник заявника ОСОБА_2 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заявник надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на належні ОСОБА_3 : земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0306, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9240) та житловий будинок садибного типу загальною площею 302,30 кв.м., житловою площею 134,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120). В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач 02.09.2025 отримав в борг від позивача 2935370 грн та 5000 євро, які зобов`язався повернути до 27.11.2025, про що 03.10.2025 власноручно написав розписку. Однак в обумовлений розпискою строк відповідач борг не повернув, а тому ОСОБА_1 змушений звернутись із позовом про його стягнення в судовому (примусовому) порядку. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2025 відкрито провадження у справі № 348/3274/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2025 у справі № 348/3175/25 забезпечено зазначений вище позов до подання позовної заяви шляхом накладення заборони відчуження на рухоме майно боржника ОСОБА_4 , а саме мотоцикл та причіп автомобільний. В той же час, на момент написання боргової розписки ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2017, посвідченого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Шушкевич С.М., був власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0306, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також розміщеного на ній житлового будинку садибного типу загальною площею 302,30 кв.м., житловою площею 134,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, маючи на меті не повертати борг ОСОБА_1 і в подальшому унеможливити звернення стягнення на майно в примусовому порядку, в разі ухвалення судом відповідного рішення про стягнення боргу, ОСОБА_4 20.10.2025 формально відчужує вказане єдине своє житло (нерухоме майно) своєму батькові ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і будь-якого іншого нерухомого майна ОСОБА_4 не має, що значно утруднює, або й взагалі унеможливлює виконання рішення суду про стягнення з нього боргу, в разі задоволення позову ОСОБА_1 .. Враховуючи те, що ОСОБА_4 маючи очевидний намір уникнути виконання зобов`язання щодо сплати боргу перед ОСОБА_1 , умисно діючи недобросовісно і на шкоду своєму кредитору, відчужив належне єдине йому нерухоме майно своєму батькові ОСОБА_3 з метою унеможливити звернення на нього стягнення, тому такий договір дарування має всі ознаки фраудаторного правочину. Відтак позивач змушений звернутись до суду із позовом про визнання договору дарування від 20.10.2025 недійсним та застосування наслідків фраудаторного правочину - відновлення становища боржника, яке існувало до порушення, а саме повернення відчуженого майна ОСОБА_4 для можливості подальшого звернення на нього стягнення в порядку примусового виконання судового рішення, в разі задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення боргу. Враховуючи наявність у ОСОБА_4 непогашеної значної заборгованості перед ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , будучи батьком боржника, на цей час в змозі, зокрема, після отримання відомостей про порушення провадження у справі про визнання договору дарування недійсним і застосування наслідків фраудаторного правочину, з метою унеможливлення чи утруднення виконання судового рішення в цій справі, здійснити подальше відчуження майна, яке було предметом договору і належало його сину ОСОБА_4 .. Тому є потреба у забезпеченні такого позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, яке було предметом договору дарування від 20.10.2025, до подання позовної заяви.

Необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову заявник обґрунтував тим, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі подальшого відчуження ОСОБА_3 належного йому спірного майна, наявні підстави для забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення заборони вчиняти дії, направлені на його відчуження. Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім цього, даний вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, адекватним та ефективним.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З доводів заяви про забезпечення позову та наданих заявником документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі подальшого відчуження ОСОБА_3 належного йому майна, наявні підстави для забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення заборони вчиняти дії, направлені на його відчуження. Метою вжиття заходів забезпечення позову є можливість запобігання продовженню дій, які можуть перешкодити вирішенню спору чи ефективному захисту прав позивача.

З огляду на викладене та враховуючи предмет спору, про який повідомляє заявник, а саме, наявність боргу, сума якого є значною, суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, тому що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження належного відповідачу майна може призвести до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Такий спосіб забезпечення позову цілком відповідатиме суті заявлених вимог, не буде надмірним обмеженням прав відповідача, оскільки не матиме наслідком позбавлення права користування відповідачем зазначеним в клопотанні майном.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 4 ст. 152 ЦПК України: у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ст. 149, 151, 152, 153, 259, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Накласти заборону відчуження на належні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:0306, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9240) та житловий будинок садибного типу загальною площею 302,30 кв.м., житловою площею 134,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120).

Копію ухвали направити для виконання Надвірнянському відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та сторонам для відома.

Ухвала в частині забезпечення позову виконується негайно, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю.Максименко