Справа№592/189/25
Провадження №2/592/122/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позивач) з 27 серпня 2013 року працював в акціонерному товаристві «СУМСЬКИЙ ЗАВОД НАСОСНОГО ТА ЕНЕРГЕТИЧНОГО МАШИНОБУДУВАННЯ «НАСОСЕНЕРГОМАШ» (надалі за текстом - Відповідач) на посаді стрижневика машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6, що підтверджується копією наказу Відповідача від 22 серпня 2013 року №1272-к.06 лютого 2023 року Відповідачем було видано наказ №496-к від 06.02.2023 року «Про призупинення дії трудових договорів під час воєнного стану в Україні» (надалі за текстом - Наказ), відповідно до змісту якого: Призупинити з 06.02.2023 року до закінчення воєнного стану дію трудового договору з ОСОБА_1 , стрижневиком машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6, т.н. 8281, РНОКПП НОМЕР_1 , без виплати заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат на період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 12.05.2015 №389 -VIII «Про правовий режим воєнного стану». Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат ОСОБА_1 , стрижневику машинного формування З розряду цеху ливарного №6, т.н. НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на час призупинення дії трудового договору проводиться відповідно до статті 13 Закону України від 15.03.2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відновлення трудового договору провести після закінчення воєнного стану з повідомленням про це за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору письмово або в електронній формі з використанням технічних засобів електронних комунікацій.На підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 червня 2023 року по справі №592/3707/23: визнано незаконними та скасовано повністю наказ №496-к від 06.02.2023 «Про призупинення дії трудових договорів під час воєнного стану в Україні» щодо призупинення з 06.02.2023 до закінчення воєнного стану дії трудового договору з ОСОБА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» (місцезнаходження м.Суми, вул. Привокзальна, 1, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59 141 грн 62 коп., відшкодування витрату сумі 1073 грн. 60 коп., а всього 60 215 грн. 22 коп.З наслідками розгляду апеляційної скарги Сумським апеляційним судом було змінено (постанова Сумського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року) рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 червня 2023 року, абзац третій резолютивної частини рішення викладено у такій редакції:«Стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» (місцезнаходження м.Суми, вул. Привокзальна, 1, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59141 гривню 62 копійки, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.»В подальшому, на підставі наказу Відповідача, з ОСОБА_1 було поновлено дію трудового договору 27 листопада 2023 року.Таким чином, Позивач перебував у вимушеному прогулі з 06 лютого 2023 року по 24 листопада 2023 року (включно), проте середній заробіток за час вимушеного прогулу було стягнено з Відповідача на користь Позивача лише за період з 06.02.2023 по 28.06.2023 рік.Тому просить стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2023 по 24.11.2023 включно у розмірі 88201,17 грн.

Представник відповідача надав Відзив у якому заперечував проти позову. У зв`язку з неможливістю забезпечення безпечні виробничі, організаційні, технічні умови для нормального виробничого процесу, а також безпеку життя працівників, з 04.04.2022 Відповідач встановив режим неповного робочого тижня, з робочими днями понеділок-вівторок. Так було прийнято низку наказів. . Відповідач не заперечує, що середньоденна заробітна плата Позивача становить 824,31 грн. Без відрахувань податків та обов`язкових платежів. Кількість робочих днів позивача з 29.06.2023 по 24.11.2023 могла скласти 42 дні, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен складати 42х824,31 грн. тобто 34621,02 грн. з якої підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір.

Також представником Відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме витребуваних на підставі ухвали про відкриття провадження у справі.

Представником позивача подано письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що Відповідач у Відзиві на позовну заяву не заперечую факту того, що Позивач має право на стягнення з Відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний у позовній заяві період, а оспорює лише суму середнього заробітку. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2025 по справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомленням сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що з 22 серпня 2013 року ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з АТ «Сумський завод «НАСОСЕНЕРГОМАШ», працює на посаді стрижневика машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6.Наказом директора з управління персоналом АТ «Сумський завод «НАСОСЕНЕРГОМАШ» «Про призупинення дії трудових договорів під час воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №496 к призупинено з 06 лютого 2023 року до закінчення воєнного стану дію трудового договору з ОСОБА_1 , без виплати заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат на період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».Підставою для видачі цього наказу є значене скорочення обсягів виробництва товарної продукції та реалізації готової продукції, з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених постановою КМУ від 03 березня 2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації», постановою Правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24 лютого 2022 рок №18, на підставі указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 та керуючись Законом України від 15 березня 2022 року №2136 ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у зв`язку військовою агресією проти України, що виключає можливість забезпечення працівника роботою і припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.Відповідно до наданої АТ «Сумський завод «НАСОСЕНЕРГОМАШ» на запит адвоката Рішки Д.С. інформації, облікована кількість штатних працівників товариства, станом на 01 лютого 2023 року 2021 особа; з яких кількість працівників, з якими призупинено дію трудового договору під час воєнного стану в Україні, станом на 06 лютого 2023 року - 500 осіб, облікова кількість штатних працівників товариства, які працюють в ливарному цеху №6, станом на 27 лютого 2023 року - 151 особа, з яких кількість працівників цього ливарного цеху, з якими призупинено дію трудового договору під час воєнного стану в Україні, станом на 06 лютого 2023 року 29 осіб.З наданих АТ «Сумський завод «НАСОСЕНЕРГОМАШ» довідок вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2022 року по 31 січня 2023 року складала 13549 грн 69 коп., а середньоденна 824 грн 31 коп.Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.06.2023 (справа №592/3707/23), задоволено частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» про оскарження наказу та стягнення середньої заробітної плати. Визнано незаконними та скасовано повністю наказ №496-к від 06.02.2023 «Про призупинення дії трудових договорів під час воєнного стану в Україні» щодо призупинення з 06.02.2023 до закінчення воєнного стану дії трудового договору з ОСОБА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59 141 грн. 62 коп., відшкодування витрат у сумі 1073 грн. 60 коп., а всього 60215 грн. 22 коп. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати понад 59 141 грн 62 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.Постановою Сумського апеляційного суду від 14.11.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» звдоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 червня 2023 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59141 гривню 62 копійки, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.». В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 червня 2023 року залишено без змін.Наказом про поновлення дії трудового договору АТ Сумський завод Насосенергомаш №3579-к від 21.11.2023 поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 стрижневиком машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6 з 22.11.2023, згідно Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.06.2023 та Постанови Сумського апеляційного суду від 14.11.2023 по справі №592/3707/23.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.Відповідно до частин першої та другої ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки чинним законодавством, зокрема ст. 235 КЗпП України, не передбачено будь-яке зменшення середнього заробітку.За таких обставин, вимога позивача про поновлення його на роботі та виплати середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-511цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 826/808/16.Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори (постанова Верховного Суду від 18.07.2018 року в справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794 св 18)).Згідно постанови від 08.02.2022 р. у справі № 755/12623/19, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18(провадження № 61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України.Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.2 Постанови КМУ в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.Згідно п. 5 Постанови КМУ нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.Пунктом 8 Постанови КМУ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.У пункті 164.6 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.Системний аналіз пункту 3 Порядку № 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.Як вбачається з позовної заяви та Відзиву на позовну заяву, сторони не оспорюють право Позивача на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме за період з 29.06.2023 до 24.11.2023.

Як вбачається з розрахунку позивача, кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 29.06.2023 року по 24.11.2023 року (включно), становить 107 робочих днів: у червні 2023 року - 2 робочі дні; у липні 2023 року - 21 робочі дні; у серпні 2023 року - 23 робочі дні; у вересні 2023 року - 21 робочі дні; у жовтні 2023 року - 22 робочі дні; у листопаді 2023 року - 18 робочі дні.Щодо доводів відповідача про встановлення в АТ неповного робочого тижня 16 робочих годин або 2 робочих дні, то суд відхиляє, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений наказом АТ «Сумський завод «НАСОСЕНЕРГОМАШ» «Про встановлення в АТ неповного робочого часу» від 04 квітня 2022 року №42-ОД матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач станом на час призупинення з ним трудового договору працював в режимі неповного робочого часу.Таким чином, беручи до уваги розмір середньоденної заробітної плати позивача, що становить 824 грн. 31 коп. та кількість робочих днів за період з 29.06.2023 до 24.11.2023 становить 107 робочих днів, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача становить 88201 грн. 17 коп.

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в розмірі 88201,17 грн., що обраховано без віднімання сум податків та зборів.Згідно з п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах: про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.Судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону N 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Вирішуючи дане питання Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Керуючись ст.235 КЗпП України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2023 по 24.11.2023 в сумі 88201 (вісімдесят вісім тисяч двісті одна) грн. 17 коп., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш - м. Суми, Привокзальна площа, 1, .

Суддя Олександр ЛИТОВЧЕНКО