ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Суми

Справа №279/5889/24

Номер провадження 22-ц/816/97/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Сізова Д. В.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Махніч Надією Володимирівною, на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2025 року у складі судді Сапона О.В., ухвалене у м. Глухові Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі по тексту ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») звернулося до суду з указаним позовом, свої вимоги мотивувало тим, що 07 жовтня 2023 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику №, за умовами якого відповідачці надано грошові кошти в сумі 14000 грн, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 1,99 % на день та базовою ставкою 2,99% на день, строк позики 30 днів, дата повернення 06 листопада 2023 року.

Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики своєчасно не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 157161,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 14000 грн, заборгованість за процентами 143161,20 грн.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором та судові витрати.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2025 року позов ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором позики на загальну суму 157161,20 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

ОСОБА_1 з рішенням суду не погодилась, подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що справу було розглянуто без належного повідомлення відповідачки, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України та висновків Великої Палати Верховного Суду , що викладені у постанові від 10 квітня 2024 року по справі №454/1883/22.

Звертає увагу на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме положень статті 1048 ЦК України, та неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, щодо права кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитними коштами виключно в межах строку кредитування.

Стверджує, що суд порушив принципи рівності та змагальності, а також вимоги процесуального закону щодо вмотивованості рішення. Зауважує, що рішення місцевого суду є недостатньо вмотивованим, лише дублює доводи позовної заяви.

Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений апеляційним судом строк не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» укладено договір про надання грошових коштів у позику №, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 14000 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 та/або 1.5 цього договору, його додатків. Строк позики 30 днів, дата повернення позики 06 листопада 2023 року. Дисконтна (знижена) процентна ставка 1,99 % на день, процентна ставка позаакційна (базова) в день 2,99 % на день. Мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір укладено в електронній формі та підписано одноразовим ідентифікатором (а.с.15-19).

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, загальна вартість позики становить 22358 грн, яка складається з суми позики у розмірі 14000 грн та процентів за користування позикою у розмірі 8358 грн, реальна річна процентна ставка становить 29653,85 % (а.с. 19).

Крім того, ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором підписала паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про основні умови кредитування, про орієнтовну реальну вартість кредиту, порядок його повернення (а.с. 21-23).

Кошти в сумі 14000 грн перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 - НОМЕР_1 (а.с. 20).

Згідно із наведеним у позовній заяві розрахунком, заборгованість відповідачки перед товариством за період з 07 жовтня 2023 року по 12 вересня 2024 року становить 157161,20 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14000 грн та заборгованості за процентами 143161,20 грн, розрахованої наступним чином 14000 грн х 2,99 % х 342 дні (а.с. 24).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала та у передбачений у договорі строк кредит та проценти не сплатила, а тому з ОСОБА_1 на користь товариства підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 157161,20 грн.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Враховуючи те, що позичальниця порушила умови кредитного договору, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання, у зв`язку чим допустила заборгованість перед позивачем, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування позикою, з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як убачається з матеріалів справи, за умовами договору надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, дата повернення 06 листопада 2023 року, однак позивач просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, тобто за період з 07 листопада 2023 року по 12 вересня 2024 року.

Відповідно до пункту 2.2.1.3 договору надання грошових коштів у позику позичальник має право звернутися до позикодавця з наміром продовження строку надання позики.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору позичальник має право продовжити строк користування позикою. У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації здійснюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті

Відповідно до п. 4.6 договору після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті та/або в особистому кабінеті та/або смс повідомленням, товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до моменту повернення позичальником.

Згідно з п. 4.9 договору продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується з застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення суми позики, а також укладення між сторонами додаткової угоди на реалізацію права позичальниці на продовження строку користування позикою.

Враховуючи, що договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачці передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.5 цього договору, становлять 2,99%.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 14000 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,99% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідачки по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року становить 12558 грн (14000 грн х 2,99% х 30 днів).

Отже колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року у розмірі 26558 грн (14000 грн + 12558 грн).

Також заслуговують на увагу доводи заявниці щодо недотримання її прав як учасника справи, щодо належного повідомлення про судове провадження, у якому вона виступає відповідачем та порушення принципу рівності сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом в електронній формі через систему Електронний суд, надало до суду докази направлення відповідачці копії позову з додатками. Проте з наданого реєстру відправлень та опису вкладення вбачається, що кореспонденція була направлена за адресою, яка не є актуальною адресою зареєстрованого місця проживання/перебування ОСОБА_1 (а.с. 24, 25).

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у справі та її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, суд першої інстанції на зазначену обставину уваги не звернув, в ухвалі від 08 січня 2025 року визначив відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 51).

У матеріалах справи наявний супровідний лист, що підтверджує направлення ОСОБА_1 копії ухвали про прийняття справи до провадження та відкриття провадження у справі від 08 січня 2025 року за адресою зареєстрованого місця проживання (а.с. 53), проте докази отримання заявницею цієї кореспонденції у справі відсутні.

Відтак, не отримавши копії позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачка не була обізнана про розгляд справи та була позбавлена можливості надати до місцевого суду відзив, висловити свої пояснення та міркування щодо суті спору.

За встановлених обставин справи, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року у розмірі 26558 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 403 грн 08 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, а також стягнути з позивача на користь відповідачки 3786 грн 21 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що ціна позову у справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Махніч Надією Володимирівною, задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 07 жовтня 2023 року у розмірі 26558 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14000 гривень та заборгованості за процентами у розмірі 12558 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 403 гривні 08 копійка за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3786 гривень 21 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Д. В. Сізов