У Х В А Л А

Іменем України

05 січня 2026 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Білецька Наталія Степанівна, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця,

в с т а н о в и л а :

29 грудня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Білецька Н. С., про визнання укладеним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2025 року для розгляду вищевказаної цивільної справи визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Рожкову О. С.

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 31 грудня 2025 року задоволено самовідвід судді Рожкової О. С. від розгляду вищевказаної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2026 року для розгляду вищевказаної цивільної справи визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Станом на дату постановлення цієї ухвали питання про відкриття провадження у справі не вирішено.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що предметом спору за цим позовом є визнання договору дарування договором купівлі-продажу та визнання договору купівлі-продажу дійсним, переведення з відповідача ОСОБА_2 на позивача ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що 28 липня 2023 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Білецькою Н.С. за реєстраційним № 1192. 1/3 частки спірної квартири належить ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А. А. Договір дарування укладений між відповідачами приховує їхні дійсні наміри, оскільки між ними фактично було укладено договір купівлі-продажу. Разом з тим, заявник вважає, що при укладенні такого договору купівлі-продажу порушено вимоги ст. 362 ЦК України щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, що є підставою для вимоги про переведення прав і обов`язків покупця на позивача, як співвласника квартири.

Заявник вважає, що наразі існує реальна загроза того, що відповідач ОСОБА_2 може уникати участі в розгляді справи та може відчужити належну йому спірну частку квартири. Крім того, відповідач ОСОБА_2 недобросовісно користується квартирою, накопичує значні комунальні борги.

Заявник також вказує, що вжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, зможе гарантувати виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі наведеного заявник просить в якості забезпечення позову накласти арешт на 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особи, які беруть участь у справі, мають можливість уникнути реальних ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечений судовий захист законних прав, свобод та інтересів цих осіб. Важливим є об`єктивне існування таких ризиків, а також те, що застосування заходів забезпечення позову дійсно необхідне, що без їхнього застосування права, свободи та законні інтереси заявника клопотання будуть порушені, що підтверджують належні та допустимі докази. Також важливо, щоб цей заявник не мав на меті зловживання процесуальними правами та порушення законних прав іншого учасника справи, до якого мають бути застосовані зазначені заходи. Його метою має бути створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, механізм забезпечення позову передбачає, що учасники спору повинні: належно обґрунтувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову; зазначити обставини, які засвідчують те, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтвердити такі обставини належними та допустимими доказами (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20).

Заходи забезпечення позову суд вживає для того, щоб гарантувати виконання його можливого рішення. Такі заходи належить застосовувати лише за необхідності, оскільки безпідставне звернення до них може зумовити порушення прав та законних інтересів інших осіб, зокрема учасників справи. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження його вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що у сторін дійсно є спір й існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; встановити обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, цим вимогам.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд ураховує, що заявник належним чином не підтвердила доказами обставини, на які вона покликається. У заяві про забезпечення позову зазначено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В матеріалах позову наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09 серпня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 28 липня 2023 року зареєстрував за собою право власності 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно заявник зобов`язаний надати суду беззаперечні докази належності такого майна саме відповідачу, а не будь-якій іншій особі.

Однак, такий процесуальний обов`язок ОСОБА_1 належним чином не виконала, адже інформація про реєстрацію права власності за відповідачем спірної частини квартири датована 09 серпня 2023 року. А тому, станом на дату вирішення заяви про забезпечення позову в суду відсутні актуальні відомості щодо належності відповідачу ОСОБА_2 спірного майна. З наявних матеріалів позову вбачається, що Корольовським районним судом міста Житомира розглядалась справа № 296/5947/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним. В межах вказаної справи судом вживались заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Однак, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову такі заходи забезпечення позову були скасовані. Суду невідомо чи було належним чином виконано вжиті заходи забезпечення позову, тобто чи перебувало/перебуває таке майно під арештом. Наразі суду невідомо про актуальний стан спірного нерухомого майна, чи дійсно таке належить відповідачу ОСОБА_2 , чи перебуває воно під арештом чи іншими обтяженнями, тощо.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Білецька Наталія Степанівна, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК