Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року
Справа № 562/3857/24
Провадження № 22-з/4815/10/26
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі а позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2025 року позов задоволено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу в справі.

Мотивуючи необхідність прийняття додаткового рішення, покликалася на те, що у відзиві на апеляційну скаргу вказано попередній розрахунок судових витрат та здійснено заяву відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи (електронний доступ) в частині клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалення додаткового судового рішення здійснюється в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви і якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 2 - 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» заявила до стягнення 6000 гривень витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження вказаних витрат позивачем подано: копія договору №38АRvz379-17 від 30.11.2017 року; Копія додаткової угоди №23; Копію додаткової угоди №22 від 01.11.2024 року; Копію звіту про фактично надані послуги (підготовка відзиву тривалістю 2 години); Копію акту приймання-передачі наданих послуг (підготовка відзиву на суму 6000 гривень); Докази надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам.

Відповідач заперечень не надсилав, заявленого розміру не спростовував.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи №562/3857/24 в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Судді Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.