Справа № 350/1192/25
Номер провадження 2/350/54/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном -

установив:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом належного облаштування септика відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству із ним проживає відповідач ОСОБА_2 , який є власником сусіднього домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач на межі їхніх земельних ділянок облаштував септик, який встановлений з порушенням вимог санітарних та будівельних норм. Септик розташований безпосередньо на межі суміжних земельних ділянок, при цьому належним чином не облаштований, що створює витікання каналізаційних стоків та забруднення його земельної ділянки , яка розташована нижче, ніж земельна ділянка відповідача.

Розміщення септика порушує його права як власника суміжної земельної ділянки, створює йому незручності у користуванні земельною ділянкою та може спричинити забруднення ґрунту і погіршення санітарного стану території. З метою врегулювання спору у позасудовому порядку позивач звертався до органу місцевого самоврядування - Рожнятівської селищної ради. 05 червня 2025 року комісією у складі представників Рожнятівської селищної ради проведено обстеження земельних ділянок. За результатами такого обстеження встановлено, що септик відповідача розміщений безпосередньо на межі земельної ділянки позивача. У відповідному акті зазначено, що септик накритий бетонною кришкою та має бетонні стінки, однак дно септика, не є забетонованим. Комісією також встановлено, що відповідно до державних санітарних норм вигріб повинен бути водонепроникним. У зв`язку з цим комісією рекомендовано відповідачу облаштувати септик відповідно до санітарних норм та на відстані не менше одного метра від межі суміжної земельної ділянки.

17 липня 2025 року мобільною групою Рожнятівської селищної ради проведено повторне обстеження земельних ділянок. За результатами повторного обстеження встановлено, що відповідач рекомендації комісії не виконав, а септик і надалі розташований безпосередньо на межі його земельної ділянки. У зв`язку з цим комісією рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення даного спору.

Позивач вважає, що відповідач, використовуючи свою земельну ділянку, не дотримується правил добросусідства, порушує його права як власника суміжної земельної ділянки та створює йому перешкоди у користуванні належним йому майном. Просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом належного облаштування септика відповідно до вимог чинного законодавства.

ІІ. Стислий виклад позиції відповідача

05.09.2025 відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що проживає у власному житловому будинку з 2006 року на земельній ділянці площею 8 соток, яка має орієнтовні розміри 20 метрів ширини та 40 метрів довжини. На території його земельної ділянки розміщено септик, який, облаштований відповідно до будівельних та санітарних норм. Долучені позивачем до позовної заяви свідчення не можуть бути використані як належні та допустимі докази у справі, а тому, на його переконання, не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення.

Крім того, відповідач послався на акт обстеження земельних ділянок від 17.07.2025, складений мобільною групою Рожнятівської селищної ради, в якому зазначено про необхідність розміщення септика на відстані не менше одного метра від межі суміжної земельної ділянки. Разом з тим відповідач вважає такі висновки необґрунтованими, оскільки, у зазначеному акті неправильно застосовано положення пункту 3.25 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Зазначена норма регулює питання відстані від межі земельної ділянки для виступних конструкцій стін будівель, що необхідно для можливості здійснення їх огляду та проведення поточного ремонту. Септик не є виступною конструкцією будівлі чи споруди, а тому зазначена норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Септик на його земельній ділянці облаштований відповідно до вимог державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 №145. Септик має бетонні стінки, накритий бетонною кришкою та розміщений на відстані понад 20 метрів від криниці позивача. Криниця позивача розташована на відстані приблизно 5 метрів від його житлового будинку. Місце розташування вигребу на присадибній ділянці та відстань до нього від власного будинку визначається власником будинку з дотриманням правил добросусідства. Протягом близько дев`ятнадцяти років проживання по сусідству з позивачем, між сторонами не виникало конфліктів чи претензій щодо розміщення септика або користування земельними ділянками. Зазначив, що позивач не надав жодних переконливих доказів того, що септик відповідача спричинив погіршення якості води чи інше забруднення. Відсутні результати лабораторних досліджень якості води, а також інші об`єктивні дані, які б підтверджували порушення санітарних норм експлуатації колодязя або вигребу.

У зв`язку з відсутністю результатів геологічних, гідрогеологічних та лабораторних досліджень якості підземних вод, а також з урахуванням щільної забудови прилеглих земельних ділянок та наявності інших джерел поверхневих вод, неможливо встановити причини можливого забруднення води, якщо таке мало місце. У зв`язку з цим відповідач вважає, що твердження позивача про можливе забруднення води є лише припущеннями, які не підтверджені належними доказами.

Крім того, відповідач зазначив, що висунуті позивачем вимоги є безпідставними та завдають моральної шкоди його сім`ї. Просив суд прийняти відзив на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2025 відкрито провадження у справі.

05.09.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2025 справу призначено до судового розгляду.

IV. Пояснення сторін у судовому засіданні

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що септик відповідача розміщений безпосередньо на межі їхніх земельних ділянок, що, на його переконання, порушує правила добросусідства та створює забруднення його земельної ділянки. Вказав, що його земельна ділянка розташована нижче, ніж земельна ділянка відповідача, у зв`язку з чим у випадку витікання каналізаційних стоків вони потрапляють на його територію, і безпосередньо в креницю. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням усунути вказані порушення та належним чином облаштувати септик, однак відповідач відповідних заходів не вжив. Він звертався до Рожнятівської селищної ради, однак відповідач рекомендації комісії не виконав та будь-яких заходів щодо усунення порушень не вжив. Вважає, що дії відповідача створюють йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою та порушують його права як власника суміжної земельної ділянки. Просив суд задовольнити позов та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом належного облаштування септика відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у поданому ним відзиві. Разом з тим пояснив, що септик на його земельній ділянці зроблений з одного бетонного кільця, яке використовується для керниць та накрите бляхою. Днище септика не ізолюване від землі, хоча він кинув на дно септика цементу з надією, що днище септика таким чином забетонується, і нечистоти не будуть проникати в грунт, однак ствердити про те, що фекалії не проникають у грунт він не може. Погоджується з тим, що септик може пропускати каналізаційні витоки, однак зазначив, що усунути такі недоліки власними силами або здійснити перенесення септика він не має можливості.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони у справі є сусідами та проживають у АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до Рожнятівської селищної ради із заявою щодо перевірки дотримання відповідачем санітарних норм при облаштуванні септика.

Як вбачається з листа Рожнятівської селищної ради від 09.06.2025 №К-489 (а.с.5-5 зворот), комісією у складі представників органу місцевого самоврядування та спеціалістів відповідних служб проведено виїзне обстеження земельних ділянок сторін. За результатами такого обстеження встановлено, що криниця ОСОБА_1 знаходиться на відстані приблизно 20 метрів від септика ОСОБА_2 та облаштована відповідно до санітарно-гігієнічних вимог. Разом з тим встановлено, що септик ОСОБА_2 розміщений безпосередньо на межі із земельною ділянкою позивача. Згідно з актом обстеження, септик накритий бетонною кришкою та має бетонні стінки, однак, зі слів ОСОБА_2 , його дно не є забетонованим. Відповідно до пункту 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України від 17.03.2011 №145, рідкі відходи, які утворюються у житлових будівлях за відсутності централізованого водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах), які повинні бути водонепроникними та мати щільно прилеглу кришку.

З акту обстеження земельних ділянок від 17.07.2025 (а.с.6), встановлено, що мобільною групою Рожнятівської селищної ради проведено повторне обстеження земельних ділянок гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За результатами такого обстеження встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав рекомендації комісії, надані під час попереднього обстеження. Станом на дату проведення повторного обстеження септик ОСОБА_2 і надалі був розміщений безпосередньо на межі із земельною ділянкою позивача, накритий бетонною кришкою та мав бетонні стінки, при цьому, зі слів відповідача, дно септика залишалося не забетонованим. У зв`язку з невиконанням відповідачем рекомендацій комісії рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду для вирішення даного спору.

Суд також враховує, що під час розгляду справи відповідач не заперечував факту розміщення септика безпосередньо на межі земельних ділянок. Крім того, відповідач у судовому засіданні не заперечив, що влаштування септика не відповідає вимогам чинного законодавства, що він може пропускати каналізаційні витоки, однак зазначив, що іншого способу облаштувати септик на своїй земельній ділянці він не має.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дотримання правил користування суміжними земельними ділянками та облаштування відповідачем септика.

VI. Оцінка доказів та висновки суду

Вислухавши сторін та їхні пояснення у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку як кожному доказу окремо, так і всім доказам у їх сукупності та взаємному зв`язку між собою, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зазначена норма міжнародного права гарантує кожній особі ефективний судовий захист її прав, у тому числі права власності та права користування належним їй майном, а також права вимагати усунення перешкод у здійсненні такого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (ст.6 ЦПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони підтвердили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах даної справи, не існує, а тому суд розглядає справу виходячи з тих доказів, які були подані сторонами та досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України (далі ЗК України) землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Статтею 104 вказаного кодексу встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно вимог ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Спірні правовідносини між сторонами фактично виникли з приводу дотримання правил добросусідства при використанні суміжних земельних ділянок. Такі правила передбачають обов`язок власника земельної ділянки здійснювати використання своєї земельної ділянки таким чином, щоб не створювати необґрунтованих перешкод у користуванні суміжними земельними ділянками їх власниками.

Встановлення на земельній ділянці споруд або інженерних об`єктів, які можуть створювати ризик забруднення ґрунту, води чи спричиняти інші негативні наслідки для суміжних земельних ділянок, повинно здійснюватися із дотриманням вимог санітарного законодавства та державних будівельних норм. Недотримання таких вимог може свідчити про порушення прав власника суміжної земельної ділянки та бути підставою для судового захисту.

Суд критично оцінює пояснення відповідача про неможливість облаштувати септик іншим способом, оскільки таке не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог санітарного законодавства та правил добросусідства. При цьому суд враховує, що право власності на земельну ділянку передбачає можливість власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а також вимагати усунення будь-яких порушень цього права, навіть якщо такі порушення не пов`язані з позбавленням володіння.

Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази в межах заявлених позовних вимог, а також оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємному зв`язку між собою, суд приходить до переконання, що розміщення відповідачем септика на межі земельної ділянки позивача та його неналежне облаштування створює позивачу перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, у зв`язку з чим судом встановлено наявність підстав для зобов`язання відповідача облаштувати септик згідно з чинним законодавством.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Зобов`язати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, що в АДРЕСА_1 , шляхом облаштування септика, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , згідно з чинним законодавством.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.03.2026.

Головуючий: