_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9724/26
Провадження № 2-з/947/158/26
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

06.03.2026 року

Київський районний суд м. Одеси,

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2026 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла позовна заява, в якій він просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2982 см? (VIN: НОМЕР_1 ), №3242/2025/5800998 від 11.12.2025 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду 06 березня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Одночасно з поданням позовної заяви, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення, в якій просить: накласти арешт на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2982 см, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заяву мотивує тим, що факт невиконання боргових зобов`язань ОСОБА_5 доведений, а транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску є цінним активом, існує обґрунтований ризик, що аналогічні дії із наступного відчуження майна можуть бути вжиті стосовно спірного транспортного засобу з метою унеможливлення його повернення ОСОБА_6 і звернення стягнення у примусовому порядку. Усі зазначені дії можуть бути спрямовані на умисне зниження платоспроможності ОСОБА_3 , унеможливлення або істотне ускладнення виконання майбутнього судового рішення, що становить реальну загрозу для забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Крім того у позивача виникає припущення того, що ОСОБА_4 може скористатись можливістю продажу свого автомобіля з метою уникнення повернення до первісного стану, вона у будь-який час, без обмежень, може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, що може призвести до того, що позивач не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження у разі задоволення даного позову.

Таким чином, на думку представника позивача, виникає необхідність накласти арешт на вищезазначений транспортний засіб. Враховуючи значну суму коштів заявлену до стягнення у виконавчому провадженні, відсутність у відповідача ОСОБА_3 іншого майна, невжиття відповідних заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки не можливо буде їх захистити в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, надані докази, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Накладення арешту на транспортний засіб не перешкоджатиме його використанню, а отже не становитиме надмірного тягаря у праві на мирне володіння своїм майном, а лише тимчасово, на час розгляду справи, обмежує відповідача ОСОБА_4 у праві розпорядження вказаним автомобілем, що гарантуватиме реальне виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84 149-154, 157, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, задовольнити.

Вжити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, - заходи забезпечення позову.

Накласти арешт на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2982 см?, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача ОСОБА_1 або його представника (адвоката) за довіреністю (ордером).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.