Справа № 209/240/18
Провадження № 6/209/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс», відповідач: ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`яньке Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікату виконавчого листа 209/240/18,-

ВСТАНОВИВ

02 березня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського через підсистему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» в особі представника Петрийчука А.Б., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 209/240/18.

У поданій заяві представник заявника просить суд замінити стягувача у виконавчому листі № 209/240/18 від 15.05.2018 року, виданому Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, а саме: замінити стягувача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс». Також просить видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» дублікат виконавчого листа № 209/240/18 від 15.05.2018 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі з установленням графіка їх повернення.

У подальшому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, а на виконання рішення суду видано виконавчий лист № 209/240/18 від 15.05.2018 року, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» було укладено договір факторингу № 8-22-08/2025, відповідно до якого відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором відповідача. У зв`язку з цим кредитора за вказаним договором змінено з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «Капіталресурс». При цьому кредитний договір відповідача на момент звернення заявника із заявою є дійсним та сторонами не оскаржувався.

Крім того, заявник зазначає, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 57052878 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 23.03.2019 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби вказане виконавче провадження було завершено, а оригінал виконавчого листа направлено стягувачу.

Водночас, станом на час звернення із заявою оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відкриті виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з боржника на підставі зазначеного виконавчого листа відсутні.

У зв`язку з відсутністю виконавчого документа заявник не може реалізувати свої права як стягувач, гарантовані законодавством України, у зв`язку з чим, покликаючись на норми законодавства, просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Розгляд даної заяви призначений на 12 березня 2026 року.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в заяві просили розглядати справу без їх участі.

Боржник ОСОБА_1 та представники третіх сторін в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причин неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не надали.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2018 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по справі №209/240/18, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 липня 2011 року у розмірі 7594 гривні 01 копійка, яка складається з наступного: 2803,83 грн. заборгованість за кредитом; 3642,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 647,70 грн. штраф (процентна складова), судовий збір у сумі 1762 гривні 00 копійок. Рішення суду набрало законної сили 30.04.2018 року.

15 травня 2018 року за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» видано виконавчий лист №209/240/18.

23 березня 2019 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янського Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривеньким Є.В. винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №57052878 про повернення виконавчого документа №209/240/18 від 15.05.2018 стягувачу та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23.03.2022.

22 серпня 2025 року згідно із Договором факторингу № 8-22-08/2025 АТ КБ «ПриватБанк» відступило ТОВ «Капіталресурс» право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 13.07.2011.

Станом на 04 лютого 2026 року вказаний виконавчий лист на виконанні не перебуває.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини, де вказується таке: Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Щодо заміни стягувача його правонаступником

Пункт 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини

Частина 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання. Ст. 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст.519 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч.5 вказаної статті у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Це є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог Закону.

Верховний Суд у постанові 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18) дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Виходячи зі змістуст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Виходячи із вказаних норм, зокрема, п.1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Унаслідок такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Спірні правовідносини виникли через реалізацію стягувачем права на заміну однієї із сторін виконавчого провадження її правонаступником.

Оскільки укладений договір факторингу не визнаний судом недійсними і його недійсність не встановлена законом, тому він підтверджує переуступлення прав вимоги та спонукає до забезпечення здійснення заміни сторони її правонаступником.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, у зв`язку із доведенням факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, що надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача на стадії виконання рішення суду, суд вважає за необхідне замінити стягувача у виконавчому провадженні на підставі ч.1 ст.442 ЦПК України.

Щодо видачі дубліката виконавчого документа

Згідно з п.17.4 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року, прийнятій у справі №196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21), що аналіз п.17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Так, з наданих заявником доказів суд встановив, що оригінал виконавчого документу №209/240/18, виданий 15.05.2018, постановою державного виконавця від 23.03.2019 повернутий стягувачу, яким був АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що оригінал зазначеного виконавчого документу з 23.03.2019 на адресу АТ КБ «Приватбанк» не надходив, був дійсно втрачений та первісний стягувач АТ КБ «Приватбанк» повідомив про відсутність в нього оригіналу виконавчого документу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, у зв`язку з чим у задоволенні заяви в цій частині належить відмовити. Водночас, суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, подавши докази на підтвердження обставин його втрати.

Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 81, 247, 263-265, 268, 273, 352, 354-356, 442, п.п.17.4 п.17 Перехідних положень ЦПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача- задовольнити.

Замінити вибулого стягувача - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (, місцезнаходження: пр-т. Ст. Бандери, 28-А, м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2018року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 7594 гривні 01 копійка. та судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп.

У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс»- відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА