Справа № 397/373/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2026 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченко Д.В. перевіривши матеріали позовної заяви за позовом представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.03.2026 справу передано на розгляд судді Мирошниченка Д.В.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження по справі судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 175, ч. 7 ст. 177 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача. Документи, що підтверджують повноваження представників передбачені ст. 62 ЦПК України.

Таким чином, підписання та/або подання позовної заяви є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Разом з тим, за вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 131-2 Конституції України, представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення здійснює виключно адвокат. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 п. 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 та ст. 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, Конституцією України врегульовано правила представництва в суді іншої особи, при цьому не заборонено особі представляти себе саму. Можливість реалізації права на самопредставництво у цивільному процесі передбачена відповідними положеннями ЦПК України.

Так, ст. 58 ЦПК України передбачає, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України).

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України № 3831-IX від 19 червня 2024 року, яким внесено зміни, зокрема, до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, за яким для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За викладеного, враховуючи встановлений у 2026 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3328,00 грн., малозначною є справа, ціна позову у якій не перевищує 99 840,00 грн.

Спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, а відтак ці категорії справ не можуть визнаватися малозначними.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, інші особи (стаття 60 ЦПК України).

Згідно з вимогами частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; справи, що виникають з трудових відносин; справи про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Зокрема, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у цих пунктах.

Отже, у справах про спадкування та у справах в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що розглядаються в порядку загального позовного провадження, інтереси позивача в суді має представляти адвокат, оскільки це вимагає професійної правничої допомоги. Виключення щодо представництва іншими особами стосуються лише трудових спорів та малозначних справ.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання права власності на майно вартістю 1961332,41 грн. в порядку спадкування за законом, тому розгляд справи має здійснюватися в порядку загального позовного провадження.

Зазначене, а також аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що представництво позивача у суді першої інстанції у даній справі, яка не є малозначною й не стосується трудових відносин, має здійснюватися виключно адвокатом або ж у порядку самопредставництва.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що представник позивача, якою підписана позовна заява, має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням того, що позовна заява подана та підписана особою, яка не має права її підписувати та подавати, таку заяву слід повернути особі, що її подала.

Дотримання правил судової процедури не є порушенням права на справедливий суд, адже у кожному випадку позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Постановлення даної ухвали не перешкоджає доступу до правосуддя, оскільки згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 , яка діє в інтерсах ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно, повернути особі яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Д.В. МИРОШНИЧЕНКО