справа № 991/6455/24
провадження № 22-ц/991/1/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді Павлишина О. Ф.,

суддів Никифорова А. С., Чорної В. В.,

секретар судового засідання Возна К. М.,

за участю:

представника позивача - прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Кожем`яки І. В.,

відповідача ОСОБА_1 , його представників - адвокатів Панасюка О. Г., Захарченка Ю. О.,

відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Кривенка В. В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 та прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Кожем`яки Ігоря Володимировича на рішення Вищого антикорупційного суду від 06 березня 2025 року (головуючий суддя - Михайленко В. В., судді Хамзін Т. Р., Мойсак С. М.) у справі за позовом Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,

В С Т А Н О В И Л А:

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшла позовна заява прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Кожем`яки І. В. в інтересах Держави до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, зокрема:

- квартири (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), загальною площею 73,4 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 3 606 299 грн;

- нежитлового приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), загальною площею 3,3 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 26 313,61 грн;

- нежитлового приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), загальною площею 5,2 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 38 554,10 грн;

- нежитлового приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), загальною площею 7,1 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 48 309,82 грн;

- нежитлового приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), загальною площею 4,9 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 36 296,85 грн;

- нежитлового приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_6 ), загальною площею 4,1 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартість 30 370,83 грн;

- автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р. в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 684 723,96 грн.

Рішенням ВАКС від 06.03.2025 позов задоволено частково, визнано 1/2 квартири АДРЕСА_7 (реєстраційний номер реєстраційний номер: 000), яка належить ОСОБА_1 на праві власності, необґрунтованим активом, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави вартість 1/2 частини квартири, що складає 1803150 (один мільйон вісімсот три тисячі сто п`ятдесят) грн, у іншій частині позову відмовлено, скасовано арешт, накладений на:

- нежитлове приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), загальною площею 3,3 кв. м, реєстраційний номер: 000;

- нежитлове приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), загальною площею 5,2 кв. м, реєстраційний номер: 000;

- нежитлове приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), загальною площею 7,1 кв. м, реєстраційний номер: 000;

- нежитлове приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), загальною площею 4,9 кв. м, реєстраційний номер: 000;

- нежитлове приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_6 ), загальною площею 4,1 кв. м, реєстраційний номер: 000;

- автомобіль LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р. в., VIN-код: НОМЕР_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням відповідачем ОСОБА_1 та прокурором САП Кожем`якою І. В. подано апеляційні скарги.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилається на такі обставини.

Суд не взяв до уваги обставини, що свідчать про відсутність корупційних ризиків у його діяльності на момент придбання активів у власність. Так, його робота мала переважно аналітичний характер і не передбачала доступу до ресурсів чи повноважень, які могли б створити передумови для корупційних дій, а тому така діяльність не могла бути джерелом корупційних ризиків. При цьому, прокурор не надав жодного доказу, який би спростовував указане, обмежившись загальними припущеннями та стереотипним підходом до працівників правоохоронних органів.

Судом належним чином не враховано пояснення ОСОБА_1 , зокрема, що кошти на придбання ним частки квартири він отримав у подарунок від своєї матері ОСОБА_3 , яка накопичила їх за рахунок здачі в оренду квартири своєї сестри ОСОБА_4 з 2001 року та інших фінансових заощаджень за своє життя, що підтверджується декларацією та показаннями свідків.

Наявність у його матері ОСОБА_3 у користуванні з 2000 року квартири, розташованої в центрі м. Київ, та можливість отримання доходів від її здачі в оренду, є безспірною. А тому, із урахуванням того, що квартира здавалася в оренду, хоча прибуток від здачі, очевидно, не декларувався і податки з нього не сплачувалися, вказані доходи мали бути враховані судом під час оцінки доказів за стандартом доказування переваги більш вагомих доказів.

Суд недостатньо дослідив фінансові можливості родини ОСОБА_1 , зокрема офіційні та неофіційні доходи його батька, отримані у період з 1980-2000 роки, які конвертував у долари США в умовах економічної нестабільності; доходи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за період з 2005 по 2020, які становили 1 599 139,53 грн.

Неправильне застосування норм матеріального права полягає у тому, що у 2021 році 500 прожиткових мінімумів становило 1 197 500 грн. 1/2 квартири на момент придбання коштувала 1 803 150 грн. Законні доходи батьків ОСОБА_1 і заощадження склали 1 257 224,24 грн, що покриває різницю між вартістю половини квартири та законними доходами. Отже, підстав для застосування цивільної конфіскації немає.

Судом не враховано доходи та заощадження його діда та баби по лінії матері - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які суттєво впливають на оцінку фінансових можливостей його родини. У 1985 році останні отримали від держави 4-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_8 . Дід ОСОБА_6 отримував пенсію, яка з 2000 року складала 800-1000 доларів США щомісяця. Баба ОСОБА_7 отримувала пенсію в розмірі 300-400 доларів США щомісяця. Після смерті діда 4-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_8 , здається в оренду, що забезпечує додатковий дохід ОСОБА_3 .

Суд не застосував однаковий підхід до оцінки фінансових спроможностей обох відповідачів, що свідчить про необґрунтованість його висновків.

Перевірка НАЗК та подальше звернення із позовною заявою САП зумовлено лише з метою усунення його із займаної посади та залякуванням його сім`ї.

Суд не надав оцінку позиції представника служби у справах захисту дітей.

Просить скасувати рішення ВАКС від 06.03.2025 у частині визнання необґрунтованим активом 1/2 частки квартири АДРЕСА_7 (реєстраційний номер: 000) вартістю 1 803 150 грн, яка належить йому, та стягнення її вартості в дохід держави, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Прокурор САП Кожем`яка І. В. у апеляційній скарзі посилається на такі обставини.

Суд безпідставно дійшов висновку, що у ОСОБА_2 було достатньо власних грошових коштів для придбання частини квартири.

Офіційний дохід ОСОБА_2 із 2001 року до дати купівлі квартири становив 1 705 115,79 грн із вирахуванням податків.

Із 2006 року до часу придбання квартири на рахунки ОСОБА_2 зараховано 1 371 026,22 грн, із яких знято готівкою 1 201 289 грн, решта витрачені безготівково. Таких заощаджень не вистачало на сплату 1 803 150 грн. Крім того, зняття з банківського рахунку готівки не свідчить, що про їх конвертацію в долари США чи використання для придбання відповідних активів, адже відповідачі мали витрати.

Економний спосіб життя ОСОБА_2 , крім показань останньої та членів її родини, не підтверджений доказами. Також у деклараціях ОСОБА_1 не вказав про наявність заощаджень у ОСОБА_2 , чим виразив скептичне ставлення до декларування відомостей про членів сім`ї, що суперечить вимогам закону.

Доходи від «неофіційної» заробітної плати ОСОБА_2 не підпадають під визначення «законних доходів», адже з них не сплачувалися податки.

Відповідно до показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримані ОСОБА_2 суми коштів є мізерними. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не підтверджуються доказами. Показання щодо надання грошей на одне нежитлове приміщення батьками ОСОБА_2 суперечать версії ОСОБА_1 , викладеній у поясненнях НАЗК, вступному слові та показаннях, наданих в ході допиту.

Версія щодо введення ОСОБА_1 в оману його дружиною стосовно того, що 50000 доларів США їй перед купівлею квартири подарували батьки, з`явилася після подання позову і обумовлена усвідомленням неможливості довести наявність грошей у батьків ОСОБА_2 .

Із урахуванням ст. ст. 77, 79 ЦПК України брошура не може бути належним і достовірним доказом, оскільки невідомо, хто на ній зображений, та не підтверджує виконання ОСОБА_2 роботи для ТОВ «Укроргсинтез» і одержання законних доходів.

Із цих же підстав не може бути належним і достовірним доказом одержання ОСОБА_2 доходів у вигляді «неофіційної заробітної плати» у ТОВ «НВП «Укроргсинтез» факт зняття нею грошей в банкоматі на «закритій території».

Відповідачі не довели, що їхніх законних доходів вистачало на придбання автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 684 723,96 грн.

Суд встановив, що сукупно відповідачі могли витратити на придбання автомобіля 1 842 749,32 грн. Підтверджені витрати за 2022-2023 роки становили приблизно 508 000 грн. У розділі 12 «Грошові активи» декларацій ОСОБА_1 за 2022 та 2023 роки зазначена інформація про наявність 957 450 грн. Тобто 377 299,32 грн могли використати відповідачі на придбання автомобіля, однак цього не вистачало навіть на сплату вартості, вказаної в договорі.

Заощадження протягом 2023 року збільшилися на суму 548 400 грн, тобто заощадження за минулі роки для придбання автомобіля не використовувалися. У відповідачів взагалі не було можливості придбати автомобіль за рахунок законних доходів. Якщо не врахувати витрати на купівлю доларів США ОСОБА_1 , відповідної суми все одно не вистачає. Проте відповідачі не висловлювали позиції, що долари США у відповідних сумах насправді не придбавалися і відомості в деклараціях є недостовірними. Підстав не враховувати ці витрати на придбання валюти у суду не було.

Арешт, накладений на автомобіль, слід залишити без змін, адже відповідачі з метою збереження активу можуть вжити заходів до його відчуження на користь інших осіб (вказані заходи вже вживалися ними), що може поставити під загрозу ефективність заходу забезпечення позову та у випадку визнання вказаного активу необґрунтованим призвести до неможливості його стягнення.

Просить скасувати рішення ВАКС від 06.03.2025: у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання необґрунтованими активів: квартири АДРЕСА_7 (реєстраційний номер: 000) (у т.ч. 1/2 частини квартири, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ), вартістю 3 606 299 грн, автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 684 723,96 грн, та стягнення їх на користь держави; ухвалити нову постанову в цій частині, якою визнати необґрунтованими активи: квартиру АДРЕСА_7 (реєстраційний номер: 000) (у т.ч. 1/2 частини квартири, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ), вартістю 3 606 299 грн, автомобіль LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 684 723,96 грн, та стягнути їх на користь держави; у частині скасування арешту з автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , та ухвалити нову постанову в цій частині, якою арешт до виконання рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 прокурор САП Кожем`яка І. В. посилається на таке.

Докази відповідача та його представників усупереч ст. 83 ЦПК України, не були додані до відзиву, письмового повідомлення про неможливість їх подати у встановлений законом строк не надано і, як наслідок, поважність причин такого неподання суд не аналізував. Тому ці докази не могли братися судом до уваги.

Наявність чи відсутність корупційних ризиків не є обставиною, що підлягає доказуванню у справах цієї категорії. Відповідні вимоги не містить жодна норма законодавства. Надані на запит суду документи щодо посадових обов`язків ОСОБА_1 датовані листопадом 2022 року і березнем 2023 року, адже попередні знищені. Більш того, у цих документах наявні дані щодо повноважень ОСОБА_1 не лише пов`язаних з аналітичною роботою.

Аргументи щодо наявності у родини ОСОБА_13 джерел отримання коштів, що дозволяли подарувати 1 804 000 грн ОСОБА_1 , враховані у розрахунках, викладених у позовній заяві, та не спростовують необґрунтованості активів. Факт дарування грошей на квартиру ОСОБА_1 не підтверджений документально, оскільки згідно зі ст.719 ЦК України форма договору письмова з нотаріальним посвідченням. У щорічній декларації за 2021 рік, поданій 17.01.2024, ОСОБА_1 вказав подарунок у сумі 1 804 000 грн, а в повідомленні про суттєві зміни від 18.01.2021 - 1 710 000 грн.

На підтвердження одержання родиною ОСОБА_14 доходів від здачі в оренду квартири, належної ОСОБА_4 , долучено лише один договір від 11.10.2014 і одну довіреність від 08.01.2014, що підтверджує тільки імовірну сплату 4000 грн. Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_15 містять суттєві суперечності.

Доводи щодо «підробітків» ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не підтверджені. Також відповідачі не надали суду розрахунки на підтвердження позиції щодо достатності заощаджень, а суд був позбавлений можливості провести їх самостійно лише за показаннями, в яких не вказано конкретних сум. Відповідна таблиця, долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги, містить помилкові розрахунки щодо суми доходів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як в цілому, так і за роками, враховує показник прожиткового мінімуму, однак не фактичного, який є в кілька разів вищим, не містить витрат родини. Розрахунки ОСОБА_1 про суму заощаджень 1 071 898,95 суперечать його поясненням під час вступного слова, у дебатах, а також поясненням ОСОБА_3 .

Доходи від здачі квартири в оренду, підробітків тощо не підпадають під визначення «законних доходів», оскільки з них не сплачувалися податки.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення ВАКС від 06.03.2025 у частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурора САП представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кривенко В. В. посилається на таке.

У позовній заяві та апеляційній скарзі прокурор не врахував вимоги ч. 4 ст. 290 ЦПК України.

Суд обґрунтовано встановив, що ОСОБА_2 мала достатньо коштів для придбання 1/2 частки квартири станом на 11.01.2021. Доказами можливості накопичення є економний спосіб життя, регулярне зняття готівки, відсутність статусу суб`єкта декларування. До висновку про існування неофіційного доходу ОСОБА_2 суд прийшов з урахуванням показань свідків, соціально-економічних реалій отримання цього доходу, аналізу її банківської інформації.

Оскільки ОСОБА_2 мала можливість заощадити як мінімум 1 201 289 грн лише з офіційних доходів, позовна заява до неї не могла бути пред`явлена, оскільки не підтвердженими (офіційно) є лише 601 861 грн, тоді як у розумінні інституту цивільної конфіскації діапазон, у межах якого визначається різниця із законними доходами, має становити від 1 003 500 - 7 377 500,00 грн (щодо активів набутих у 2021 році).

Суд правильно зазначив, що прокурор помилково об`єднав вартість активів, придбаних у різні періоди, замість аналізу фінансової спроможності на момент покупки автомобіля.

Початкова вартість автомобіля була вищою, оскільки він реалізовувався компанією «БОСС АВТО ЛЬВІВ» у межах послуги «Продаж авто під ключ», що передбачає націнку. Додатковий технічний огляд виявив потребу в ремонті, а також враховано, що автомобіль не продавався понад пів року. Тому сторони узгодили ціну 385 600,99 грн, що підтверджується даними реєстру. Прокурор помилково враховує лише доходи 2023 року (698 575,11 грн) та завищену оцінку (834 760 грн замість 385 600,99 грн), ігноруючи реальну угоду та накопичення за 2021-2022 роки. Автомобіль придбано за особисті кошти ОСОБА_2 , зокрема за рахунок позики у розмірі 600 000 грн, отриманої від ТОВ «НВП «ЄНАМІН» у грудні 2020 року, частина якої залишилася після придбання квартири. Додатково враховуються доходи подружжя за 2021-2023 роки.

Скасування арешту з автомобіля є законним, оскільки суд не визнав його необґрунтованим активом. Ризик відчуження є припущенням, а перереєстрація на сусідку у 2024 році пояснюється сімейними обставинами, а не наміром уникнути конфіскації.

Ані прокурор, ані працівники НАЗК пояснення в ОСОБА_2 не відбирали, а відразу направили позовну заяву до суду. Тому прокурор помилково вказує, що не заслуговує довіри інформація, надана ОСОБА_2 у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_1 у поясненнях НАЗК наводив інші обставини справи.

Твердження про те, що брошура, на якій зображена ОСОБА_2 , не є допустимим доказом її роботи в ТОВ «Єнамін», спростовується показаннями останньої та оглядом її сторінки в Facebook за 2016 рік. Офіційно ОСОБА_2 почала працювати на підприємстві лише в 2018 році.

Довід апеляційної скарги про те, що зняття коштів з банкомату з 2014 року на території ТОВ «Єнамін» ОСОБА_2 не свідчать про факти її працевлаштування необґрунтований, так як у судовому засіданні доведено ці обставини.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, рішення ВАКС від 06.03.2025 в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув.

У матеріалах справи міститься заява, у якій представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просить апеляційний розгляд проводити без нього, апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримує та заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому апеляційна скарга розглядається без участі вказаної особи.

У судовому засіданні прокурор САП Кожем`яка І. В. підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив проти апеляційної скарги відповідача, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представники - адвокати Захарченко Ю. О., Панасюк О. Г., Кривенко В. В. підтримали апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши пояснення відповідачів, їх представників, прокурора, дослідивши докази, перевіривши відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Відповідно до листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України з 09 грудня 2019 ОСОБА_1 призначений на посаду до центрального органу управління поліції в порядку переведення з Департаменту стратегічних розслідувань (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України та з 01 серпня 2020 року призначений до Департаменту боротьби з наркозлочинністю (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України. У подальшому ОСОБА_1 призначений до центрального органу управління поліції в порядку переведення з Департаменту боротьби з наркозлочинністю (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України (т. 4 а. с. 235-236).

Згідно з наказом Голови генерала Національної поліції України Клименка І. від 09.12.2019 № 1494 о/с ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим 1-го відділу (оперативної роботи) Департаменту протидії наркозлочинності (т. 4 а. с.237-238).

Наказом Голови генерала Національної поліції України Клименка І. від 29.07.2020 № 844 о/с ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 2-го відділу (оперативної та негласної роботи) Департаменту боротьби з наркозлочинністю (міжрегіональний територіальний орган) (т. 4 а. с. 239-240).

Відповідно до наказу т.в.о. Голови Національної поліції України Вигівського І. від 24.05.2023 № 774 о/с ОСОБА_1 призначено начальником 3-го відділу (зонального контролю) 3-го управління (протидії правопорушенням на об`єктах легального обліку наркотиків) Департаменту боротьби з наркозлочинністю (т. 4 а. с. 241).

ОСОБА_1 у розділі 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2020 та 2021 роки вказано ОСОБА_2 , як особу, із якою спільно проживає та не перебуває у шлюбі (т. 2 а. с. 2, 7, 9).

Згідно з актовим записом у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян № 524 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14.06.2022 зареєстровано шлюб (т. 2 а. с. 28-30).

ОСОБА_2 не мала статусу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на момент придбання активів.

Визначення ОСОБА_2 відповідачем обумовлено тим, що набуті активи є спільною сумісною власністю, і ОСОБА_1 як особа, уповноважена на виконання функцій держави, має можливість вчиняти щодо цих активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

У період з 2021 по 2023 роки відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуто у власність:

- квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер 000, вартістю 3 606 299 грн, придбану відповідачами (по 1/2 частки) на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко І. П. Продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчинено за ціною 3 606 299 грн (т. 2 а. с. 51-54);

- нежитлове приміщення № 69 площею 3,3 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 000, вартістю 26 313,61 грн, придбане ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною М. О. (т. 2 а. с. 59-62);

- нежитлове приміщення № 72 площею 5,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 000, вартістю 38 554,10 грн, придбане ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною М. О. (т .2 а. с. 63-66);

- нежитлове приміщення № 109 площею 7,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 000, вартістю 48 309,82 грн, придбане ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. (т. 2 а .с .67-70);

- нежитлове приміщення № 88 площею 4,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 000, вартістю 36 296,85 грн, придбане ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н. М. (т. 2 а. с. 47-50);

- нежитлове приміщення № 85 площею 4,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 000, вартістю 30 370,83 грн, придбане ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н. М. (т. 2 а. с. 43-46);

- автомобіль LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2023 № 8301/23/001042, вартість автомобіля вказана 385 600,99 грн (т. 2 а. с.112-120). Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу власником транспортного засобу марки Land Rover моделі Discovery з державним номерним знаком НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (т. 5 а. с. 39).

Указане майно відповідає законодавчій категорії «активи», так як такі набуті після 28.11.2019 і до них може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими та стягнення їх в дохід держави.

11.01.2021 ОСОБА_2 придбала 1/2 частку квартири, вартістю 1 803 150,00 грн, а 14.01.2021 - два об`єкта нерухомого майна (комірки), вартістю 26 313,61 грн і 38 554,10 грн. Сукупна вартість цих активів становить 1 868 017,71 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_2 з 2001 року до дати придбання квартири отримала дохід у розмірі 1 891 537,07 грн, після вирахування податків зборів - 1 705 115,79 грн (т. 2 а. с.175):

- у 2021 році ОСОБА_2 мала дохід у розмірі 456 892,27 грн (374 651,65 грн) (т. 2 а. с. 176);

- у 2022 році - 437 935,70 грн (386 502,44 грн) (т. 2 а. с. 177);

- у 2023 році - 21 500 грн (т. 2 а. с. 178).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_2 з 2001 року по 2008 рік отримала 24 615,59 грн (т. 2 а. с. 174).

Додатком до своїх письмових пояснень ОСОБА_1 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 28.05.2024, згідно з якими ОСОБА_2 за період з 2008 по 2017 рік від джерела отримання доходів - Київського національного університету ім. Т. Г. Шевченка отримала всього:

- стипендії у 2008 році - 20 151,88 грн;

- стипендії та заробітної плати у 2009 році - 21 849,49 грн;

- заробітної плати у 2010 році - 23 913,76 грн;

- заробітної плати у 2011 році - 3003,00 грн;

- заробітної плати у 2011 році - 23 939,57 грн;

- заробітної плати у 2012 році - 39 970.16 грн;

- заробітної плати у 2013 році - 46 770,36 грн;

- заробітної плати у 2014 році - 11 604,00 грн;

- заробітної плати у 2014 році - 47 513,78 грн;

- заробітної плати у 2015 році - 32 820,66 грн;

- заробітної плати у 2016 році - 40 282,95 грн;

- заробітної плати у 2017 році - 13 890,60 грн;

за період з 2017 до 2020 року від джерела отримання доходів - Київського національного університету ім. Т. Г. Шевченка, ТОВ «Селена-Плюс», ТОВ «НВП «ЄНАМІН» отримала всього:

- заробітної плати у 2017 році - 72 492,25 грн;

- заробітної плати у 2018 році - 226 150,44 грн;

- заробітної плати у 2019 році - 328 327,14 грн;

- заробітної плати у 2020 році - 76 000,00 грн;

- за період з 2020 по 2023 рік від джерела отримання доходів - ТОВ «НВП ЄНАМІН» та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат отримала всього:

- заробітної плати у 2020 році - 342 739,04 грн;

- поворотної фінансової допомоги у 2020 році - 600 000,00 грн (договір позики № ФДО-22122020 згідно з яким ОСОБА_2 надано фінансову допомогу строком до 22.12.2021);

- заробітної плати у 2021 році - 456 892,27 грн;

- заробітної плати у 2022 році - 437 935,70 грн;

- соціальних виплат у 2023 році - 13 760,00 грн.

Відповідно до виписок з АТ КБ «ПриватБанк» по банківським рахункам ОСОБА_2 :

- з 03.03.2014 по 31.12.2018 зараховано 2 620,05 грн (т. 4 а. с. 1-5), з яких 2 570,05 грн витрачено (т. 3 а. с. 6-9; т .4 а. с. 6-7);

- з 15.08.2018 по 31.12.2018 зараховано 128 181,73 грн (т. 4 а. с. 8-10), з яких витрачено на життєві потреби 7 730,76 грн і знято готівкою 120 250 грн (т. 3 а. с. 10-12; т. 4 а. с. 11-16);

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 зараховано 272 485,78 грн (т. 4 а. с. 17-20), з яких врахованої вище заробітної плати - 264 301,35 грн, тобто сума отриманих ОСОБА_2 за цей період інших грошових коштів склала 8 184,43 грн (т. 4 а. с.17-20); витрачено 272 119,52 грн, з яких 259 200 грн знято готівкою, а 12 919,52 безготівково (т. 4 а. с. 21-35);

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 зараховано 895 172,18 грн, з яких врахована вище поворотна фінансова допомога на суму 600 000 грн і заробітна плата у сумі 275 904,92 грн, отже інших отриманих грошових коштів - 19 267,26 грн (т. 4 а. с. 36-40); із зазначеної сукупної суми надходжень витрачено 637 953,48 грн (т. 4 а. с. 49), з яких знято готівкою 611 500 грн (т. 4 а. с. 50-53), 26 453,28 грн витрачено безготівково;

- з 01.01.2021 по 11.01.2021 знято готівкою 140 000 грн (т. 4 а. с. 67).

Відповідно до виписок з АТ «Райффайзен Банк Аваль» по банківським рахункам ОСОБА_2 з 12.12.2006 до 22.11.2014 (рахунок № НОМЕР_3 ) зараховано 72 567,21 грн (врахованої вище заробітної плати), з яких 70 339,00 грн знято готівкою, інші витрати - безготівкові платежі у сумі 2228,21 грн) (т. 4 а. с. 182).

Підтверджені банківською інформацією понесені ОСОБА_2 витрати на проживання за період з 03.03.2014 по 11.01.2021 становлять 53 375 грн, а з 11.01.2021 по 07.10.2023 - 51282 грн.

Відповідно до договору позики № ФДО-22122020 від 22.12.2020 ОСОБА_2 отримала поворотну фінансову допомогу у сумі 600 000 грн (т. 4 а. с. 253). Термін дії позики згідно з умовами договору визначений до 22.12.2021. Як зазначено в договорі (пункт 5.1.), позика повертається позикодавцю шляхом утримання щомісяця із заробітної плати позичальника в розмірі 12 500 грн до повного погашення всієї суми позики. Так, напередодні придбання квартири 23.12.2020 ОСОБА_2 на банківський рахунок отримала частину поворотної фінансової допомоги в сумі 149 000 грн від ТОВ «ЄНАМІН», після чого в банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 67 зняла 20 000 грн готівки, цього ж дня у банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Івана Їжакевича, 1/24 вона зняла 40 000 грн.

24.12.2020 ОСОБА_2 отримала другу частину фінансової допомоги у розмірі 149 000 грн, після чого в банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Івана Їжакевича, 1/24 (з 24.12.2020 по 27.12.2020) зняла140 000 грн (здійснивши 7 операцій по 20 000 грн кожна).

28.12.2020 ОСОБА_2 знову отримала 149 000 грн і того ж дня у банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Івана Їжакевича, 1/24 та м. Київ, вул. Вишгородська, 44 зняла готівку на суму 43 000 грн.

29.12.2020 ОСОБА_2 отримала четверту частину позики у сумі 149 000 грн на власний рахунок, після чого цього ж дня в банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Івана Їжакевича, 1/24 зняла готівку у сумі 3000 грн та у банкоматі за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45 зняла з картки 37 000 грн. Крім того, отримала 30.12.2020 заробітну плату у сумі 20 688,5 грн та іншу частину фінансової поворотної допомоги у сумі 4000 грн. Після чого 30.12.2020, 31.12.2020, 01.01.2021, 02.01.2021, 03.01.2021, 04.01.2021 у банкоматах за адресами: вул. Івана Їжакевича, 1/24, вул. Вишгородська, 45 та п-кт Правди, 19А зняла готівку на суму 220 000 грн (т. 3 а. с. 52-53). 15.01.2021 отримала заробітну плату у сумі 6038 грн та у відділенні № 15 філії «Розрахунковий центр» зняла з картки готівкою 120 000 грн.

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_11 з 1998 року до 2020 (включно) отримала 198 981,84 грн (дохід без врахування податків і зборів - 197 969,87 грн) (т. 2 а. с. 232).

Відповідно до витягу з Пенсійного фонду України ОСОБА_11 з 2015 по 2020 рік отримала пенсію у розмірі 189 500,15 грн (т. 2 а. с. 246).

Батько ОСОБА_2 ОСОБА_12 з 1998 року по 2020 (включно) отримав дохід у розмірі 281 088,10 грн (чистий дохід - 280 355,07 грн) (т. 2 а. с. 236).

Відповідно до витягу з Пенсійного фонду України ОСОБА_12 з 2015 року по 2020 рік отримав пенсію у розмірі 309 044,10 грн (т. 2 а. с. 254).

У декларації за 2020 рік ОСОБА_1 у розділі «Доходи, у тому числі подарунки» зазначив, що отримав заробітну плату за основним місцем роботи (джерело доходу - Національна поліція України) у розмірі 177 791 грн та заробітну плату за основним місцем роботи (джерело доходу - ДБН НПУ) у розмірі 175 804 грн.

У розділі «Грошові активи» вказав про наявність в нього готівкових коштів у розмірі 20 000 доларів США (т. 2 а. с. 3-4).

Щодо доходів особи, з якою він спільно проживав, але не перебував у шлюбі на момент подачі декларації за 2020 рік - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відобразив отримання заробітної плати отриманої за основним місцем роботи без зазначення розміру, вказавши «член сім`ї не надав інформацію» (т. 2 а. с. 3).

Згідно з декларацією за 2021 рік ОСОБА_1 у розділі «Доходи, у тому числі подарунки», а також у розділі «Видатки та правочини суб`єкта декларування», зазначив, що 11.01.2021 отримав від матері - ОСОБА_3 подарунок у грошовій формі у розмірі 1 804 000 грн. Окрім того, у розділі «Видатки та правочини суб`єкта декларування», зазначено, що того ж дня, 11.01.2021, ОСОБА_1 здійснив правочин (купівлю-продаж) нерухомого майна та набув право власності (у тому числі спільної) володіння чи користування на це майно, розмір видатку становив 1 803 150 грн (т. 2 а. с. 10). Відповідно до розділу «Об`єкти нерухомості» ОСОБА_1 11.01.2021 придбав 50 % (частка власності) спільної часткової власності на квартиру вартістю 3 606 299 грн (т. 2 а. с. 7).

Разом з тим, отримав заробітну плату за основним місцем роботи у розмірі 281 807 грн (джерело доходу ДБН НПУ) та у розділі «Грошові активи» зазначив про наявність в нього готівкових коштів у розмірі 25000 доларів США (т. 2 а. с. 9-10).

У декларації за 2021 рік ОСОБА_1 також зазначив ОСОБА_2 , як особу, з якою він проживає, але не перебуває у шлюбі, не вказуючи її розмір заробітної плати, обравши позначку «член сім`ї не надав інформації» (т. 2 а. с. 7).

Крім того, ОСОБА_1 у декларації відобразив придбання 01.03.2021 двох нежитлових приміщень, одне з яких вартістю - 36 297 грн, інше 30 371 грн (т. 2 а. с. 8).

У декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022 рік ОСОБА_1 вказав дружину ОСОБА_2 , не зазначивши розмір її заробітної плати, отриманої за основним місцем роботи, обравши позначку «член сім`ї не надав інформацію» (т. 2 а. с. 17).

У розділі «Доходи, у тому числі подарунки» ОСОБА_1 відобразив заробітну плату, отриману ним у 2022 році за основним місцем роботи у розмірі 731 558 грн з джерелом доходу - ДБН НПУ (т. 2 а. с. 17).

У розділі «Грошові активи» ОСОБА_1 відображає, що у 2022 році він мав на 15000 доларів США більше грошових коштів ніж в 2021, зазначивши про перебування у його власності 40000 доларів США (т. 2 а. с. 17).

Відповідно до декларації за 2023 рік ОСОБА_1 у розділі «Доходи, у тому числі подарунки» отримав заробітну плату отриману за основним місцем роботи у розмірі 280 024 грн з джерелом доходу - ДБН НПУ та 409 109 грн з джерелом доходу НПУ (т. 2 а. с. 25).

Також ОСОБА_1 у цьому розділі відобразив соціальні виплати на дитину, отримані його дружиною ОСОБА_2 без зазначення їх розміру («член сім`ї не надав інформацію»).

У розділі «Грошові активи» ОСОБА_1 уточнив, що у його власності перебуває 55000 доларів США (т. 2 а. с. 25).

Придбаний ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль марки Land Rover Discovery, 2013 року, зазначений у декларації за 2023 рік у розділі «Цінне рухоме майно - транспортні засоби», вартістю 385 601 грн, із уточненням про інше право користування ним (т. 2 а. с. 24).

Державна податкова служба України на лист НАЗК від 24.04.2024 № 282-01/2660-24 надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідно до яких ОСОБА_1 :

- за 2021 рік отримав дохід у розмірі 281 807,47 грн (чистий дохід - 231082,13 грн);

- за 2022 рік отримав дохід у розмірі 731 558,23 грн (чистий дохід - 599877,75 грн);

- за 2023 рік отримав дохід у розмірі 689 132,09 грн (чистий дохід - 565088,30 грн) (т. 2 а. с. 171-173).

Згідно з наданими виписками АТ КБ «ПриватБанк» по банківським рахункам ОСОБА_1 :

- за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 витратив на життєві потреби 31 229,50 грн (т. 4 а. с. 94-98), зняв готівкою 251 400 грн (т. 4 а. с. 99-100);

- за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 витратив на життєві потреби 98 963,11 грн (т. 4 а. с.101-114), зняв готівкою 644 700 грн (т. 4 а. с. 115-117);

- за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 витратив на життєві потреби 137 683,69 грн (т. 4 а. с. 118-127), зняв готівкою 653 200 грн (т. 4 а. с. 128-130).

Усього за період з 2021 року до 2023 (включно) ОСОБА_1 зняв готівкою 1 549 300 грн.

Підтверджені витрати ОСОБА_1 згідно з Випискою за договором за період з 01.01.2020 по 11.01.2021 (до дати набуття квартири) становили 28 114,48 грн та знято готівкою 152 600 грн (т. 3 а. с. 151-170).

Підтверджені витрати ОСОБА_1 згідно з випискою за договором за період з 01.01.2020 по 01.03.2021 (до дати набуття комірок) становили 43 332,89 грн та знято готівкою 181 100 грн.

Відповідач ОСОБА_1 01.03.2021 придбав два нежитлових приміщення (місцезнаходження: АДРЕСА_10 ), а саме: приміщення № 88 загальною площею 4,9 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 36 296,85 грн та № 85 загальною площею 4,1 кв. м, реєстраційний номер: 000, вартістю 30 370,83 грн.

Тобто в загальній сумі ОСОБА_1 для придбання комірок витратив 66 667,68 грн.

Згідно з декларацією за 2020 рік ОСОБА_1 отримав 177 791 грн та 175 804 грн заробітної плати (у сумі 353 595 грн), а також володів готівковими коштами в розмірі 20 000 дол. США.

Батько ОСОБА_1 . ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 1998 року до 2018 (включно) отримав 533 941,15 грн (чистий дохід - 452 305, 65 грн) (т. 2 а. с. 146-154).

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 з 1998 року по 2020 рік (включно) отримала дохід у розмірі 1 037 401,05 грн (чистий дохід - 903 019,07 грн) (т. 2 а. с. 209).

Згідно з виписками з АТ КБ «ПриватБанк» по банківським рахункам ОСОБА_3 :

- за період з 01.01.2013 по 31.12.2018 витратила усього 353 154,9 грн з надходжень у розмірі 353 194,78 грн, з яких з 20.07.2013 по 26.12.2018 знято готівкою 314 260,00 грн (т. 3 а. с. 181-191; 192-207; 208-215);

- за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 отримала 137 955,5 грн зарахувань на картку, з яких витрачено 133 938,35 грн (знято готівкою 68 500 грн);

- за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 на картку зараховано 245 865,62 грн, з яких витрачено 241 356,36 грн (знято готівкою - 81 100 грн);

Крім того, згідно інформації з АТ «БАНК СІЧ» 22.02.2020 ОСОБА_3 здійснила операцію без відкриття рахунку, транзакцію на суму 587,35 грн (т. 3 а. с. 269).

Із банківських виписок убачається, що ОСОБА_3 щомісячно отримувала матеріальну допомогу від благодійного фонду розвитку Національного інституту хірургії та трансплантології ім. О. О. Шалімова», зокрема 02.12.2019 отримала 2576 грн (двома транзакціями), 23.12.2019 - 1529,5 грн, 24.12.2019 - 1046,5 грн (т. 3 а. с. 139).

Згідно з наявними відомостями ОСОБА_3 отримала всього з 01.01.2019 по 11.01.2021 таких нарахувань від благодійного фонду на загальну суму 131 849,25 грн (т. 3 а. с. 125-127; 129-146).

07.11.2023 ОСОБА_2 придбала автомобіль LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р. в., VIN-код: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 після набуття квартири і комірок у січні 2021 року до листопада 2023 року отримала 308 490,88 грн у 2021 році (за вирахуванням витрачених коштів, зокрема 20.07.2021 на купівлю третьої комірки за 40 258,18 грн), не менше 386 502,44 у 2022 році та 19 780 грн за 10 місяців 2023 року. Всього з моменту купівлі квартири до моменту придбання автомобіля ОСОБА_2 отримала 714 773,32 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не витративши у 2021 році грошові кошти на придбання квартири, у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022 рік вказав заробітну плату, отриману ним у 2022 році за основним місцем роботи у розмірі 731 558 грн з джерелом доходу - ДБН НПУ і заощадження в розмірі 40000 доларів США (т. 2 а. с. 17). Його доходи у 2023 році (заробітна плата) склали 689,133 грн (т. 2 а. с. 25).

Підтверджені витрати відповідачів за 2022-2023 роки (окрім зняття готівки, призначення якої невідоме) становлять сукупно ? 508 000 грн. З урахуванням підтверджених витрат, сукупна грошова маса, яку відповідачі могли спрямувати на придбання автомобіля, становить 714 773,32 грн + 562 878 (доходи ОСОБА_1 за 2022 рік після вирахування сплачених податків) + 565 089 (доходи ОСОБА_1 за 2023 після вирахування сплачених податків) = 1 842 740,32 грн.

Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Показань ОСОБА_1 , його матері та родичів не достатньо для підтвердження наявності у його матері - ОСОБА_3 фінансового ресурсу, щоб подарувати синові грошові кошти у сумі 1 804 000 грн. Таким чином, недоведеним є факт законного походження грошових коштів у сумі 1?804?000 грн, начебто подарованих ОСОБА_1 матір`ю.

Частина активу, щодо якого ставиться питання про необґрунтованість, а саме 1/2 частка квартири АДРЕСА_13 , нежитлові приміщення АДРЕСА_14 , могли бути придбані за особисті кошти ОСОБА_2 , що зумовлене не лише наявністю в неї офіційних і неофіційних доходів, а й автономністю від суб`єкта декларування, який вказав у декларації про спільне проживання з нею, її фінансового стану.

Обсяг офіційно підтверджених доходів і пенсійних виплат ОСОБА_11 не виключає здатності виділити суму в розмірі 48 309,82 грн для придбання ОСОБА_2 нежитлового приміщення, із особистих заощаджень чи тимчасових внутрішньосімейних ресурсів. Така разова сума не суперечить встановленим обставинам щодо фінансового стану ОСОБА_11 та може бути пояснена акумулюванням готівкових коштів упродовж певного часу.

Комірки, що відображені ОСОБА_1 у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави, придбані за законні доходи останнього, а тому такі є обґрунтованими активами.

Станом на 07.11.2023 подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мало достатні фінансові спроможності для набуття транспортного засобу LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю від 385 600, 99 грн до 684 723,96 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками, оскільки такі відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Відповідно до ч. 4 ст. 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України термін «активи» означає грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування.

Положенням ч. 2 ст. 290 ЦПК України (чинної на момент подання позовної заяви) визначено, що позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом № 263-IX, якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України;

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України під «набуттям активів» слід розуміти набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених пунктами 7 і 8 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України).

Суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів (ст. 291 ЦПК України).

Активи, визнані судом відповідно до статті 291 цього Кодексу необґрунтованими, стягуються в дохід держави. Якщо суд відповідно до статті 291 цього Кодексу визнає необґрунтованими частину активів, у дохід держави стягується частина активів відповідача, яка визнана необґрунтованою, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 292 ЦПК України).

У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у пункті 1 та у підпункті "ґ" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із пп. з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію»).

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію»).

На поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України (ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію»).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 у період набуття активів з 11.01.2021 по 07.11.2023 відповідно до п. п. «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» був особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вказаний висновок сторонами не оспорюється.

А відтак, оскільки, однією із умов для звернення до суду з позовом про визнання активів необґрунтованими законодавством визначено лише статус особи, яка є відповідачем, зокрема така має бути особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та не встановлено умов щодо змісту та обсягу функціональних обов`язків, пов`язаних із займаною посадою, безпідставним є твердження у апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності корупційних ризиків у його діяльності на момент придбання активів у власність, так як його робота мала переважно аналітичний характер і не передбачала доступу до ресурсів чи повноважень, які могли б створити передумови для корупційних дій.

Посилання у апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 на не врахування належним чином судом першої інстанції доходів матері - ОСОБА_3 , здачу в оренду квартири своєї сестри ОСОБА_4 з 2001 року та інші фінансові заощадження родини, колегія суддів вважає неспроможним.

Судом першої інстанції допитано свідків та досліджено документи.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що подаровані нею сину грошові кошти у сумі 65000 доларів США для придбання квартири - це накопичені з чоловіком грошові кошти, які вони заощаджували з різних джерел, в тому числі від здачі в оренду квартири її рідної сестри. Квартиру сестри здавала в оренду з 2004 року за 400 доларів США в місяць. Станом на 2008 рік в них з чоловіком були заощадження у сумі 45000 доларів США. Договори про оренду квартири оформлювала вона, а грошові кошти отримував її чоловік. Комунальні послуги за квартиру також сплачував її чоловік. З 2015 року вона отримувала грошові кошти від здачі в оренду другої квартири, яка залишилася їй після смерті батьків. Крім того, так як вона працювала медичною сестрою, то також мала додатковий заробіток, який відкладала. Станом на 2019 рік у неї з чоловіком було заощаджено 73 тисячі доларів США. Після смерті її чоловіка - ОСОБА_5 вона отримала у спадок від нього автомобіль, квартиру та ці грошові кошти, про які під час оформлення спадщини нотаріус не повідомлявся.

Свідок ОСОБА_4 у суді першої інстанції повідомила, що ОСОБА_16 є її племінником та хрещеним сином. Вона виїхала з України у 2000 році до Канади. Свою квартиру по довіреності з 2000 року віддала в управління своїй сестрі (матері ОСОБА_1 ). Грошові кошти від здачі в оренду її квартири ОСОБА_3 відкладала та через деякий час їх використала на придбання квартири своєму сину - ОСОБА_1 . Довіреність вона надала як тільки покинула Україну та після цього ще декілька разів; останній раз, коли померла їх мати, вона надала довіреність на десять років. Таким чином, ОСОБА_3 могла весь час керувати (розпоряджатися) її квартирою. Грошові кошти, отримані від здачі в оренду квартири, вона дозволила використати на придбання квартири для ОСОБА_1 . Йому необхідно було 65000 доларів США. Враховуючи місцерозташування квартири, то вартість оренди досягає 500 доларів США. У неї є дочка, яка також переїхала жити в ОСОБА_17 . Дочка мала свій власний бізнес, могла сама себе забезпечувати, тому в них не було необхідності отримувати грошові кошти за оренду цієї квартири. Крім того, сестра доглядала за їх батьками. На даний час квартиру продовжують здавати в оренду та відкладати грошові кошти на придбання квартири молодшому сину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що коли її син почав зустрічатися з дівчиною, він захотів жити окремо від неї. Син шукав квартиру в тому ж районі, оскільки звик до нього і недалеко працював у фірмі, яка займалася будівництвом. Син працював виконробом. Під час спілкування з власницею квартири вона дізналася, що з квартири виїжджають попередні орендарі. Вони домовилися, що син подивиться квартиру та вирішить з приводу оренди. Квартира була двокімнатна і знаходилася в будинку, в якому вона проживала на 8-му поверсі. Оскільки вона спілкувалася з власницею ( ОСОБА_18 ), то неодноразово бувала в цій квартирі. Після проведеного ремонту син почав проживати у квартирі. Хто саме займався ремонтом їй не відомо. Винаймали житло, починаючи з кінця 2011 по кінець 2014 року. Вартість оренди на той час була 400 доларів США, але вони домовилися за 350 доларів США в місяць та сплату орендарем комунальних послуг. Домовилися по телефону з власницею квартири про розрахунок у доларах. Розраховувався за оренду квартири її син. Забирав грошові кошти ОСОБА_1 , він займався цією квартирою. Квартира здавалася в оренду весь час, після того, як дочка власниці також поїхала закордон (з початку 2000 років). Договір оренди вони не укладали. Після того, як її син розійшовся з дівчиною, відпала потреба в оренді житла і вони знову почали проживати разом. На даний час квартиру продовжують здавати в оренду.

Згідно з довіреністю ОСОБА_19 , виданої 08.01.2014 строком на 10 (десять) років, остання уповноважила ОСОБА_3 :

1) користуватися, управляти, здавати в оренду (без права продажу) належного їй на праві приватної власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ;

2) представляти її інтереси у відомих представнику банківських установах та розпоряджатися відкритими на ім`я ОСОБА_19 рахунками (вкладами, депозитними рахунками) в будь-яких банківських фінансових установах України, відкривати та закривати рахунки (в тому числі достроково), та розпоряджатися відкритими рахунками, замовляти та одержувати (переоформлювати) банківські картки, одержувати грошові кошти.

У вказаній довіреності з метою належного виконання дорученого представнику надано право, крім іншого: одержувати належні ОСОБА_20 грошові суми за договорами оренди, у разі досягнення домовленості вносити в установленому порядку зміни та доповнення до договорів оренди, в тому числі щодо продовження строку дії договору; одержувати готівкою з рахунків ОСОБА_20 гроші, компенсації тощо у повних сумах… (т. 5 а. с. 124).

Окрім того, відповідачем долучено копію договору оренди квартири від 11.10.2014, укладений між ОСОБА_3 та « ОСОБА_21 ». Згідно з умовами вказаного договору такий дійсний з 11.10.2014 по 11.10.2015. Оренда плата становить 4000 грн за місяць (т. 5 а. с. 126).

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_15 і ОСОБА_3 суд першої інстанції встановив, що такі містять певні розбіжності та неузгодженості, оскільки: зі слів ОСОБА_4 , оренда тривала майже безперервно з 2000 року, коли вона виїхала до Канади, а сестра, мати ОСОБА_1 , мала всі повноваження на управління квартирою і нібито заощадила значні суми з орендної плати (до 500 доларів США щомісяця), натомість свідок ОСОБА_15 зауважила, що її син винаймав цю квартиру з кінця 2011 по кінець 2014 року за 350-400 доларів США на місяць плюс комунальні послуги; також у показаннях свідків наявний різний опис того, хто саме систематично отримував кошти від орендарів - за словами ОСОБА_4 , цим займалася її сестра (мати ОСОБА_22 ), яка і накопичила велику суму, тоді як зі слів ОСОБА_15 випливає, що принаймні у 2011-2014 роках гроші за оренду забирав безпосередньо ОСОБА_1 і саме він «займався» квартирою.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_23 повідомила, що з 1989 року проживає за адресою: АДРЕСА_16 . ОСОБА_19 , її сусідка, виїхала в Канаду приблизно у 2000 році. Після виїзду ОСОБА_19 за кордон, остання вирішила здавати в оренду квартиру за адресою АДРЕСА_15 . Першими орендарями квартири була сім`я ОСОБА_24 чоловік ОСОБА_25 , дружина ОСОБА_26 та 2 дітей, проживали років 4-5. Після цього проживали ОСОБА_27 мати з сином, сусідка з першого поверху, приблизно 1-2 роки. Згодом років 2-3 проживали 2 дівчини. Потім недовго проживала ще одна сім`я. Після чого знову орендували квартиру Динтани десь у 2020 році. Станом на зараз, шостий рік проживає сім`я ОСОБА_25 і ОСОБА_28 з малолітньою дитиною. На сьогоднішній день, сім`я з трьох людей за двокімнатну квартиру платять 500 доларів. Станом на 2003 рік оренда квартир у їхньому будинку коштувала 300-400 доларів. При передачі коштів за орендну плату квартири особисто присутня не була, на початку здачі квартири гроші приїжджала забирати ОСОБА_29 , інколи батько відповідача. Останні роки приїжджав ОСОБА_30 забирати кошти. ОСОБА_31 далі дівались кошти їй невідомо. Орендарі забирали квитанції за комунальні платежі, хто конкретно здійснював їх оплату їй невідомо. У основному орендарі проживали по 3-4 роки. Квартира не простоювала, можливо тиждень. Чи укладались договори оренди їй невідомо. Квартира облаштована для проживання, бачила, як орендарі заїжджали у квартиру та з`їжджали з неї. Яким чином знаходили орендарів квартири їй невідомо. Сім`я ОСОБА_27 платила приблизно 350-400 доларів. ОСОБА_19 останній раз приїжджала 10 років назад.

Покази вказаного свідка також не усувають неузгодженості та розбіжностей з показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_15 і ОСОБА_3 щодо періоду в який орендарі передавали ОСОБА_1 кошти.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що такі розбіжності та неузгодженість у показаннях свідків свідчать про певну сформовану версію, яку представлено ОСОБА_1 на підтвердження законності придбання спірного активу.

Також суд першої інстанції врахував, що довіреностей до 08.01.2014 не представлено, що строк дії договору оренди від 11.10.2014 становить лише 1 рік (до 11.10.2015) і інших договорів чи додаткових угод до 2011 року або після 11.10.2015 не надано.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана копія договору від 11.10.2014 не підтверджує, що квартира безперервно здавалася в оренду упродовж 20 років, а лише свідчить про оренду в конкретний річний проміжок (2014-2015).

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що:

- наявність оплат за комунальні послуги не є підтвердженням отримання ОСОБА_3 доходу від оренди цієї квартири, оскільки відсутні докази про регулярні надходження коштів від орендарів саме їй;

- щомісячне отримання ОСОБА_3 матеріальної допомоги від благодійного фонду розвитку Національного інституту хірургії та трансплантології ім. О. О. Шалімова» з 01.01.2019 до 11.01.2021 на загальну суму 131 849,25 грн (т. 3 а. с. 125 - 127; 129 - 146) не узгоджується з версією про те, що вона мала накопичені десятки тисяч доларів США від оренди квартири та мала можливість профінансувати придбання квартири синові в розмірі 65 000 доларів США;

- до матеріалів справи не надано жодних податкових або бухгалтерських документів, які б свідчили про офіційну сплату податків від орендної діяльності чи регулярне надходження відповідних коштів на банківський рахунок ОСОБА_4 або ОСОБА_3 ;

- не подано доказів на підтвердження того, що включалися в спадкову масу та переходили у спадок у відповідних частинах після смерті чоловіка ОСОБА_3 73 тисячі доларів США, які вони разом заощадили.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Положенням ч. 2 вищезазначеної статті визначено, що у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції, що встановлені обставини у поєднанні з іншими неточностями та суперечностями в показаннях свідків, ставлять під сумнів версію про накопичення та передання ОСОБА_3 усього сімейного капіталу на купівлю квартири для ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою факт, що у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2021 рік у розділах «Доходи, у тому числі подарунки» і «Видатки та правочини суб`єкта декларування» ОСОБА_1 зазначено, що ним 11.01.2021 отримано від матері - ОСОБА_3 подарунок у грошовій формі у розмірі 1 804 000 грн (т. 2 а. с. 10).

Разом з тим відповідно до ч. 5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, вказаний договір дарування на суму 1 804 000 грн підлягав укладенню у письмовій формі і підлягав нотаріальному посвідченню.

Однак, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції такий договір не надано.

А відтак, оскільки факт декларування подарунку не підтверджує законність його отримання, колегія суддів не має підстав для висновку, що задекларовані ОСОБА_1 1 804 000 грн є законним доходом, який використано для придбання нерухомого майна.

Твердження у апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 щодо недостатності дослідження судом фінансових можливостей родини ОСОБА_1 , зокрема офіційних та неофіційних доходів його батька, отриманих у період з 1980-2000 роки, які конвертував у долари США в умовах економічної нестабільності; доходів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за період з 2005 по 2020, які становили 1 599 139,53 грн, а також доходів та заощаджень його діда та баби по лінії матері - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відсутні докази законного набуття ОСОБА_1 у власність коштів вказаних осіб.

Колегія суддів вважає помилковим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на неправильне застосування норм матеріального права, яке полягає у тому, що у 2021 році 500 прожиткових мінімумів становило 1 197 500 грн, при цьому 1/2 квартири на момент придбання коштувала 1 803 150 грн, законні доходи його батьків і заощадження склали 1 257 224,24 грн, що покриває різницю між вартістю половини квартири та законними доходами.

Так, для встановлення спроможності відповідача ОСОБА_1 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, придбати у власність активи за законні доходи суд першої інстанції враховував суму доходів за поточний звітний рік у поєднанні з грошовими активами, задекларованими в попередньому році.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 290 ЦПК України (у редакції на момент звернення з позовом) позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів", якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України.

Вказаний Закон набув чинності 28.11.2019.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб 2007 грн.

Відтак, у розумінні інституту цивільної конфіскації діапазон, у межах якого визначається різниця із законними доходами, має становити від 1 003 500,00 грн (2007 грн * 500) до 7 377 500,00 грн (щодо активів набутих у 2021 році).

Відповідно до поданої декларації за 2020 рік ОСОБА_1 у розділі «Доходи, у тому числі подарунки» зазначив, що отримав заробітну плату за основним місцем роботи (джерело доходу - Національна поліція України) у розмірі 177 791 грн та заробітну плату за основним місцем роботи (джерело доходу - ДБН НПУ) у розмірі 175 804 грн. Крім того, у розділі «Грошові активи» вказав про наявність в нього готівкових коштів у розмірі 20 000 доларів США (т. 2 а. с. 3-4).

Підтверджені витрати ОСОБА_1 згідно з випискою за договором за період з 01.01.2020 по 11.01.2021 (до дати набуття квартири) становили 28 114,48 грн та знято готівкою 152 600 грн (т. 3 а. с. 151-170).

Враховуючи недоведеність спроможності матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 подарувати відповідачу грошові кошти у сумі 1803150 грн, недоведеність укладення договору дарування, а також законний дохід останнього у 2020 році, який склав 353594,46 грн, різниця між вартістю активу та законними доходами ОСОБА_1 склала 1449555,54 грн, що у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, та не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 Кримінального кодексу України, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 290 ЦПК України.

Як вбачається з листа № 5910-24 від 26.06.2024 у результаті здійснення моніторингу способу життя ОСОБА_1 встановлено ознаки набуття протягом 2021-2023 років необґрунтованих активів суб`єктом декларування та його дружиною 4 470 868,17 грн. У зв`язку з цим НАЗК звернулося до САП.

Вказані повноваження визначені ч. ч. 1, 4 ст. 51-4 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких Національне агентство здійснює вибірковий моніторинг способу життя суб`єктів декларування з метою встановлення відповідності їх рівня життя наявним у них та членів їх сім`ї майну і одержаним ними доходам згідно з декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що подається відповідно до цього Закону. У разі виявлення за результатами моніторингу способу життя ознак корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, Національне агентство інформує про них спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Відтак, враховуючи наявність обставин, наведених у ч. ч. 1, 4 ст. 51-4 Закону України «Про запобігання корупції», та відсутність доказів щодо наявності мотивів усунення ОСОБА_1 із займаної посади, колегія суддів не має підстав для висновку, що перевірка НАЗК мала іншу мету, ніж виконання вимог закону.

Служба у справах дітей та сім`ї залучена у даній справі як третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору.

Колегія суддів зазначає, що позиція третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, не має наперед визначальної сили для суду, а підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчить про безпідставність посилання апеляційної скарги відповідача на неврахування позиції служби у справах дітей.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що не доведено наявність у ОСОБА_2 власних грошових коштів для придбання нерухомості, на думку колегії суддів, є помилковими із огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 :

- за період з 2008 по 2017 рік від джерела отримання доходів - Київського національного університету ім. Т. Г. Шевченка отримала всього: стипендії у 2008 році - 20 151,88 грн; стипендії та заробітної плати у 2009 році - 21 849,49 грн; заробітної плати у 2010 році - 23 913,76 грн; заробітної плати у 2011 році - 3003,00 грн; заробітної плати у 2011 році - 23 939,57 грн; заробітної плати у 2012 році - 39 970,16 грн; заробітної плати у 2013 році - 46 770,36 грн; заробітної плати у 2014 році - 11 604,00 грн; заробітної плати у 2014 році - 47 513,78 грн; заробітної плати у 2015 році - 32 820,66 грн; заробітної плати у 2016 році - 40 282,95 грн; заробітної плати у 2017 році - 13 890,60 грн (т. 4 а. с. 254-262);

- за період з 2017 по 2020 рік від джерела отримання доходів - Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, ТОВ «Селена-Плюс», ТОВ «НВП «ЄНАМІН» отримала всього: заробітної плати у 2017 році - 72 492,25 грн; заробітної плати у 2018 році - 226 150,44 грн; заробітної плати у 2019 році - 328 327,14 грн; заробітної плати у 2020 році - 76 000,00 грн (т. 4 а. с. 263-264);

- за період з 2020 по 2023 рік від джерела отримання доходів - ТОВ «НВП ЄНАМІН» та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат отримала всього: заробітної плати у 2020 році - 342 739,04 грн; поворотної фінансової допомоги у 2020 році - 600 000,00 грн (договір позики № ФДО-22122020 згідно з яким ОСОБА_2 надано фінансову допомогу строком до 22.12.2021 (т. 4 а. с.253); заробітної плати у 2021 році - 456 892,27 грн; заробітної плати у 2022 році - 437 935,70 грн; соціальних виплат у 2023 році - 13 760,00 грн (т. 4 а. с. 266-267).

Відповідно до наданих виписок з АТ КБ «ПриватБанк» по банківським рахункам ОСОБА_2 :

-з 03.03.2014 по 31.12.2018 зараховано 2 620,05 грн (т. 4 а. с. 1-5), з яких 2 570,05 грн витрачено (т. 3 а. с. 6-9; т. 4 а. с. 6-7);

-з 15.08.2018 по 31.12.2018 зараховано 128 181,73 грн (т. 4 а. с. 8-10), з яких витрачено на життєві потреби 7 730,76 грн і знято готівкою 120 250 грн (т. 3 а. с. 10-12; т. 4 а. с. 11-16);

-з 01.01.2019 по 31.12.2019 зараховано 272 485,78 грн (т. 4 а. с. 17-20), з яких врахованої вище заробітної плати - 264 301,35 грн, тобто сума отриманих ОСОБА_2 за цей період інших грошових коштів склала 8 184,43 грн (т. 4 а. с. 17-20); витрачено 272 119,52 грн, з яких 259 200 грн знято готівкою, а 12 919,52 безготівково (т. 4 а. с. 21-35);

-з 01.01.2020 по 31.12.2020 зараховано 895 172,18 грн, з яких врахована вище поворотна фінансова допомога на суму 600 000 грн і заробітна плата у сумі 275 904,92 грн, отже інших отриманих грошових коштів - 19 267,26 грн (т. 4 а. с. 36-40); із зазначеної сукупної суми надходжень витрачено 637 953,48 грн (т. 4 а. с. 49), з яких знято готівкою 611 500 грн (т. 4 а. с. 50-53), 26 453,28 грн витрачено безготівково;

-з 01.01.2021 по 11.01.2021 знято готівкою 140 000 грн (т. 4 а. с. 67).

Відповідно до виписок з АТ «Райффайзен Банк Аваль» по банківським рахункам ОСОБА_2 з 12.12.2006 по 22.11.2014 (рахунок № НОМЕР_3 ) зараховано 72 567,21 грн (врахованої вище заробітної плати), з яких 70 339,00 грн знято готівкою, інші витрати - безготівкові платежі у сумі 2228,21 грн) (т. 4 а. с. 182).

Також суд першої інстанції встановив наявність у ОСОБА_2 необлікованих доходів.

Так, допитана у суді першої інстанції матір ОСОБА_2 . ОСОБА_11 повідомила, що після того, як її чоловік вийшов на пенсію у 2008 році, ОСОБА_2 почала шукати роботу. Працюючи у компанії «ЄНАМІН», ОСОБА_2 отримувала заробітну плату близько 1000 доларів США, з яких заощаджені грошові кошти віддавала їй на зберігання. ОСОБА_2 тривалий час проживала у гуртожитку, тому відкладала грошові кошти на придбання власного житла. До 2008 року її дочка займалася репетиторством. Кожного місяця ОСОБА_2 привозила додому по 1000-2000 доларів США. Станом на 2020 рік ОСОБА_2 заощаджено 70 000 доларів США. Батько ОСОБА_2 має право проїзду у локомотиві, тому до Києва для придбання квартири він привіз гроші потягом. Вони упакували грошові кошти по 1000 доларів у пачку, тобто по 10 купюр по 100 доларів США у кожну. На упакуванні написали букву «Т», щоб їх не поплутали з грошовими коштами ОСОБА_1 перед купівлею квартири, які поклали у чоловічу сумку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_2 під час навчання на старших курсах в університеті, у 2005-2006 роках і в подальшому, будучи аспіранткою, вона працювала в компанії «ЄНАМІН», як і деякі інші студенти факультету хімії. Свідку відомо, що ОСОБА_2 працювала на приладі, тому отримувала заробітну плату в «ЄНАМІН» вище за середню. Вона могла заробляти від 500 до 1000 доларів США, але точну суму він не знає.

Надання ОСОБА_2 приватних уроків з хімії підтвердила свідок ОСОБА_10 , яка повідомила, що починаючи з листопада 2006 по травень 2008 року (14 місяців), два рази на тиждень займалася з ОСОБА_2 хімією. За заняття ОСОБА_2 отримувала по 10 доларів.

Із огляду на вищенаведене, правильними є висновки суду першої інстанції, що: наявними відомостями підтверджується сукупний офіційний дохід ОСОБА_2 за період із 2001 року до моменту придбання квартири становив 1?705?115,79 грн (без урахування витрат); порівняння цієї суми з підтвердженими видатками свідчить про певну нестачу коштів, аби повною мірою профінансувати придбання частини квартири і комірку виключно з офіційного доходу, однак сукупність наданих показань відповідачів і свідків свідчать про наявність додаткових неофіційних джерел заробітку, які могли покривати як частину повсякденних витрат, так і формувати необхідний резерв для купівлі нерухомості; сам факт відсутності офіційної фіксації таких доходів не спростовує їх можливого реального існування, натомість в сукупності з аналізом її банківських виписок (де простежується практика регулярного зняття готівки) та порівняно скромними витратами на побутові потреби існують підстави вважати, що ОСОБА_2 формувала грошові заощадження саме за рахунок поєднання офіційних і неофіційних доходів.

Також досить переконливим є висновок суду першої інстанції, що на третю комірку грошові кошти дала ОСОБА_2 її матір.

Так, ОСОБА_11 з 1998 року по 2020 (включно) отримала 198 981,84 грн (дохід без врахування податків і зборів - 197 969,87 грн) (т. 2 а. с. 232). Відповідно до витягу з Пенсійного фонду України ОСОБА_11 з 2015 по 2020 рік отримала пенсію у розмірі 189 500,15 грн (т. 2 а. с. 246).

Батько ОСОБА_12 з 1998 року по 2020 (включно) отримав дохід у розмірі 281 088,10 грн (чистий дохід - 280 355,07 грн) (т. 2 а. с. 236). Відповідно до витягу з Пенсійного фонду України ОСОБА_12 з 2015 року по 2020 рік отримав пенсію у розмірі 309 044,10 грн (т. 2 а. с. 254).

Попри відсутність у батьків ОСОБА_2 значних офіційних доходів, можливість передати доньці порівняно невелику суму в розмірі 48 309,82 грн не видається нереальною. Окрім цього, на момент придбання цього об`єкту отриманий ОСОБА_2 офіційний дохід після «обнулення» фінансового стану купівлею частини квартири і двох комірок становив 156 676 грн, що давало їй можливість його придбати.

За таких обставин, помилковими є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що наявних у ОСОБА_2 заощаджень не вистачало на купівлю нерухомого майна.

Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що доходи від «неофіційної» заробітної плати ОСОБА_2 не підпадають під визначення «законних доходів», адже з них не сплачувалися податки, слід відхилити, адже сам по собі факт отримання неофіційних доходів не доводить незаконність набуття активів і не може бути достатньою підставою для цивільної конфіскації такого.

Попри доводи апеляційної скарги прокурора, висновок суду першої інстанції про те, що розмір неофіційних доходів документально не підтверджений, однак саме по собі його існування не видається не ймовірним, є спроможним, оскільки обґрунтований аналізом банківських виписок ОСОБА_2 , з якого простежується практика регулярного зняття готівки (більше 70 відсотків своїх офіційних доходів), її фінансовими звичками та порівняно скромними витратами на побутові потреби.

Посилання апеляційної скарги прокурора на те, що у деклараціях ОСОБА_1 не вказав про наявність заощаджень у ОСОБА_2 , чим виразив критичне ставлення до декларування відомостей про членів сім`ї, що суперечить вимогам закону, не може бути взяте до уваги.

Так, відповідно до поданої декларації за 2020 рік ОСОБА_1 щодо доходів особи, з якою він спільно проживав, але не перебував у шлюбі на момент подачі декларації за 2020 рік - ОСОБА_2 , відобразив отримання заробітної плати отриманої за основним місцем роботи без зазначення розміру, вказавши «член сім`ї не надав інформацію» (т. 2 а. с. 3).

У декларації за 2021 рік ОСОБА_1 також зазначив ОСОБА_2 особою, з якою він проживає, але не перебуває у шлюбі, не вказуючи її розмір заробітної плати, обравши позначку «член сім`ї не надав інформації» (т. 2 а. с. 7).

У 2022 році ОСОБА_1 у декларації вказав дружину ОСОБА_2 , не зазначивши розмір її заробітної плати, отриманої за основним місцем роботи, обравши позначку «член сім`ї не надав інформацію» (т. 2 а. с. 17).

Відповідно до декларації за 2023 рік ОСОБА_1 у розділі «Доходи, у тому числі подарунки» відобразив соціальні виплати на дитину, отримані його дружиною ОСОБА_2 без зазначення їх розміру («член сім`ї не надав інформацію») (т. 2 а. с. 25).

У випадку, якщо член сім`ї відмовився надати таку інформацію, але ця інформація відома суб`єкту декларування або може бути ним отримана з офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри), то суб`єкт декларування повинен відобразити у декларації всю відому йому інформацію. Якщо члену сім`ї відповідна інформація не відома і вона не може бути ним отримана із офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри), то у відповідних полях електронної форми декларації слід обрати позначку «Не відомо».

Відтак, оскільки поведінка ОСОБА_2 щодо неповідомлення своїх доходів ОСОБА_1 є послідовною протягом тривалого періоду, не змінилася після придбання майна, а також укладення між вказаними особами шлюбу, відомості про заощадження не перебувають у вільному доступі, відсутні підстави вважати, що не зазначення такої інформації свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.

Відтак, враховуючи, що показання свідків є самостійним джерелом доказів, безпідставним є твердження апеляційної скарги прокурора про те, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не підтверджуються доказами.

Неспроможним є посилання у апеляційній скарзі прокурора на те, що брошура не може бути належним і достовірним доказом, оскільки невідомо, хто на ній зображений, та не підтверджує виконання ОСОБА_2 роботи для ТОВ «Укроргсинтез», та факт зняття нею грошей в банкоматі на «закритій території» також не підтверджує одержання ОСОБА_2 доходів у вигляді «неофіційної заробітної плати» у ТОВ «НВП «Укроргсинтез», оскільки судом першої інстанції вказані факти не враховувались як докази.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про економний спосіб життя відповідача ОСОБА_2 .

За період з 03.03.2014 по 11.01.2021 витрати на проживання ОСОБА_2 становлять 53 375 грн, а з 11.01.2021 по 07.10.2023 - 51282 грн.

Такий характер витрат ОСОБА_2 свідчить про досить економний спосіб життя; безготівкові витрати, за рідкими виключенням, як до придбання об`єктів нерухомості, так і після цього, здійснювалися переважно на предмети першої необхідності. З характеру платежів випливає також, що вона не витрачала великі суми коштів на покупки чи розваги - навпаки, переважно наявні дані засвідчують досить скромний рівень витрат.

Посилання апеляційної скарги позивача на бронювання 24.09.2021 комплексу туристичних послуг для туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вартістю 39598,33 грн, не спростовує економного способу життя ОСОБА_2 , оскільки такий відпочинок оплачений ОСОБА_1 , здійснений одноразово.

При цьому, прокурором не надано суду доказів, які б спростували версію ОСОБА_2 стосовно її економного способу життя та накопичення заощаджень у готівковій формі, зокрема підтверджуючі витрати останньої на коштовні товари та послуги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновку суду першої інстанції, що частина активу, щодо якого ставиться питання про необґрунтованість, а саме квартири АДРЕСА_13 , нежитлові приміщення АДРЕСА_14 , могли бути придбані за особисті кошти ОСОБА_2 , що зумовлено наявністю в неї не тільки офіційних і неофіційних доходів, а й автономністю від суб`єкта декларування.

Фактичне володіння через третіх осіб (частина четверта статті 290, пункт 2 частини восьмої статті290 ЦПК України) «за дорученням»: 1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; 2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; 3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу. (Постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року, справа № 991/366/22, провадження № 61-12631св22)

Однак прокурором в позовній заяві не наведено ознак, які дозволяють дійти висновку, що ОСОБА_2 діяла в інтересах суб`єкта декларування - ОСОБА_1 , а останній, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу, крім посилання лише на те, що ОСОБА_1 зазначив ОСОБА_2 особою, з якою спільно проживає.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в світлі з`ясованих під час судового розгляду стосунків відповідачів, різних видів активностей ОСОБА_2 , спрямованих на заробляння грошей, і майнового стану ОСОБА_2 , самого лише зазначення у відповідному розділі декларації спільного проживання очевидно недостатньо для встановлення факту, що ці активи придбані за необґрунтовано отримані гроші ОСОБА_1 і за його дорученням.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурора відсутні доводи на спростування цього висновку суду.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відповідачі не довели, що їхніх законних доходів вистачало на придбання автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р.в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 684 723,96 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 після набуття квартири і комірок у січні 2021 року до листопада 2023 року отримала 308 490,88 грн у 2021 році (за вирахуванням витрачених коштів, зокрема 20.07.2021 на купівлю третьої комірки за 40 258,18 грн), не менше 386 502,44 у 2022 році та 19 780 грн за 10 місяців 2023 року. Всього з моменту купівлі квартири до моменту придбання машини відповідач отримала 714 773,32 грн.

ОСОБА_1 , не витративши у 2021 році грошові кошти на придбання квартири, у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022 рік вказав заробітну плату, отриману ним у 2022 році за основним місцем роботи у розмірі 731 558 грн з джерелом доходу - ДБН НПУ і заощадження в розмірі 40000 доларів США (т. 2 а. с.17). Його доходи у 2023 році (заробітна плата) склали 689 133 грн (т. 2 а. с. 25).

Підтверджені витрати відповідачів за 2022-2023 роки (окрім зняття готівки, призначення якої невідоме) становлять сукупно ? 508 000 грн. З урахуванням підтверджених витрат, сукупна грошова маса, яку відповідачі могли спрямувати на придбання автомобіля, становить 714 773,32 грн + 562 878 (доходи ОСОБА_1 за 2022 рік після вирахування сплачених податків) + 565 089 (доходи ОСОБА_1 за 2023 після вирахування сплачених податків) = 1 842 740,32 грн.

Із урахуванням вказаних розрахунків, суд першої інстанції правильно прийшов до переконання, що подружжя відповідачів станом на 07.11.2023 мало достатні фінансові спроможності для набуття транспортного засобу LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р. в., VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю від 385 600,99 грн до 684 723,96 грн.

Крім того, звертає увагу і на таке.

Як вже зазначено вище, відповідно до частини другої статті 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави пред`являється зокрема щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України.

Тобто нижня межа різниці між вартістю активів та законними доходами уповноваженої особи становить 1 003 500 грн.

Таким чином, вартість активу, що підлягає стягненню, не може бути меншою цієї різниці. І в разі, якщо суд дійде висновку, що вартість необґрунтованого активу (або його частини, придбаної за рахунок необґрунтованих доходів) або суми, що підлягає стягненню, менше, ніж мінімальна різниця, позов задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 4 ст.290 ЦПК України для визначення вартості активів, зазначених у частині другій цієї статті, застосовується вартість їх набуття, а у разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна ринкова вартість таких або аналогічних активів на дату набуття. Позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

З наведеного слідує, що ЦПК України не передбачає можливості визначення сукупної вартості активів на підставі поданих декларацій, набутих у різні звітні періоди.

А відтак, оскільки різниця між вартістю транспортного засобу LAND ROVER DISCOVERY, 2013 р. в., VIN-код: НОМЕР_1 , придбаного 07.11.2023, - від 385 600,99 грн до 684 723,96 грн і законними доходами відповідача ОСОБА_1 не перевищує 1 003 500 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для задоволення позову прокурора в цій частині.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання необґрунтованою 1/2 частки квартири, яка належить ОСОБА_1 , правомірним є скасування заходів забезпечення позову (арешт).

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг відповідача ОСОБА_1 та прокурора САП Кожем`яки І. В., а тому такі слід залишити без задоволення, а рішення ВАКС від 06.03.2025 - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 290-292, 375, 381-384 ЦПК, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 та прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Кожем`яки Ігоря Володимировича залишити без задоволення, а рішення Вищого антикорупційного суду від 06 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2026 року.

Головуючий О. Ф. Павлишин

Судді А. С. Никифоров

В. В. Чорна