Справа № 675/1901/25
Провадження № 2/675/225/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2026 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:

позивача: не з`явилася,

відповідача 1: представник не з`явився,

відповідача 2: не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плужненської сільської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Плужненської сільської ради (по тексту відповідач 1), ОСОБА_2 (по тексту ОСОБА_2 , відповідач 2) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - спадкодавець ОСОБА_3 , яка на момент своєї смерті проживала одиноко без будь-яких членів сім`ї та/або співмешканців.

Разом з цим, за покликанням позивача, у вересні 2025 їй стало відомо, що її матір ОСОБА_3 24.12.2012 склала заповіт, згідно якого заповіла їй та сестрі-відповідачу 2 усе її майно, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право.

Вказує, що під час перегляду у вересні 2025 фотоальбому мами, з пачки фотокарток випав конверт у якому був і заповіт, про який вона нічого не розповідала.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до спадкового майна увійшло право на земельну ділянку площею 1,7290 га, кадастровий номер :05:044:0013, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 104990, на яке претендує як спадкоємець за заповітом, однак пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для її прийняття.

У встановлений законом шестимісячний строк не змогла звернутись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки має хронічні захворювання, та часто хворіє.

Просить врахувати і те, що після смерті матері, яка трагічно загинула у віці 79 років - пропала безвісти і була знайдена мертвою після 3 місяців пошуків знаходилася у важкому психологічному стресі, її хвороба загострилась і завадила вчасно з`явитись до нотаріальної контори, що підтверджується наданими доказами.

На думку позивача, її значна віддаленість (понад 500 км) до місця відкриття спадщини, стан здоров`я та необізнаність про наявність заповіту є об`єктивними обставинами, що не залежали в повній мірі від її волі, а відтак і перешкодили прийняти спадщину у встановлені строки.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі 1 та 2 у судове засідання не з`явилися, однак ними подано заяви про розгляд справи без їх участі з покликанням на відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області внесено актовий запис про смерть №22 від 08.11.2016 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), яка згідно довідки старости старостинського округу №4 Плужненської сільської ради №02-20/4/321 від 02.10.2025 до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована, як єдина особа по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження позивача НОМЕР_2 , виданого 30.07.1977 Кунівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області та свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 , виданого 21.09.1996 ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_3 .

Разом з цим, як встановлено судом позивач у справі - ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом.

Так, згідно заповіту ОСОБА_3 від 24.10.2012, остання зробила заповідальне розпорядження, що все належну їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровано в реєстрі за №23.

Як встановлено з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, в тому числі, і право на земельну ділянку площею 1,7290 га, кадастровий номер :05:044:0013, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №104990, який видано 10.11.2010 Ізяславського районною адміністрацією Хмельницької області.

Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №1320/01-16 від 25.11.2025 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №83375045 від 25.11.2025, №83939395 від 22.01.2026 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, наявний заповіт від 24.10.2012, який є чинним номер в реєстрі нотаріальних дій 23.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВС України при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд враховує, що підставою невчасного звернення позивача як спадкоємця із заявою про прийняття спадщини є значна її віддаленість (понад 500 км) до місця відкриття спадщини, незадовільний стан її здоров`я та необізнаність про наявність заповіту.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати також і свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Зазначене узгоджується з численними правовими висновками Верховного Суду.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що позивачу до вересня 2025 було відомо про наявність як заповіту від 24.10.2012, так і спадкового майна.

Такі обставини не оспорються і відповідачами у даній справі.

Суд вважає доведеними і обставини в частині її значної віддаленості до місця відкриття спадщини та стану здоров`я, які перешкодили прийняти спадщину у встановлені строки, що підтверджується документально.

Таким чином, позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , інший спадкоємець ОСОБА_2 спадщину не приймала.

Аналізуючи викладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 поважними.

Водночас, що стосується позовних вимог до ОСОБА_2 - відповідача 2, слід вказати наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Результат аналізу ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Разом з тим, виходячи із предмету позову, спір у позивача виник із Плужненською сільською радою. Тобто ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки спадщину після смерті матері вона не приймала, а тому у задоволенні позову до неї необхідно відмовити через пред`явлення до неналежного відповідача.

Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши для ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

На підставі ст.ст. 1272, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 2-13, 247, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - три місяці після набрання рішенням суду законної сили.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.03.2026.

Суддя Олександр Король