У х в а л а

6 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 356/577/25

Провадження № 61-2010ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - скаржник)

на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2026 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_1 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором і

в с т а н о в и в :

1. У липні 2025 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачки 17 100,00 грн боргу за кредитним договором № 28.09.2024- від 28 вересня 2024 року, яка складається із 10 000,00 грн боргу за кредитом, 3 100,00 грн процентів за користування кредитом, 900,00 грн додаткової комісії, 3 100,00 грн неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного зобов`язання.

2. 21 жовтня 2025 року Березанський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 20 січня 2026 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

4. 16 лютого 2026 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 4798/0/220-26 від 17 лютого 2026 року), у якій просив скасувати постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за кредитом, процентами та комісії й ухвалити у цій частині нове судове рішення - про задоволення відповідних вимог.

5. Скаржник зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Мотивував так: відсутній висновок Верховного Суду щодо належності та допустимості такого документа про перерахування позичальникові кредиту, у якому відсутні повні відомості про отримувача коштів через законодавчі обмеження; відповідна квитанція отримується в межах договору еквайрингу, за яким фінансова установа, що не є банком і не має доступу до банківської таємниці, надає еквайру інформацію про здійснення платіжної операції без можливості розкриття повних реквізитів отримувача; суди по-різному оцінюють такі квитанції за подібних правовідносин.

6. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

7. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Ця скарга стосується питання права, що може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо засобів доказування отримання кредиту за допомогою інтернет-еквайрингу за кредитними договорами, укладеними в електронній формі. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1, 3 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:

- суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2022 року у справі № 234/7297/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2019 року, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо належності та допустимості квитанції про перерахування кредитних коштів, у якій відсутні повні відомості про отримувача через законодавчі обмеження;

- суд не дослідив докази у справі (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

2. Витребувати з Березанського міського суду Київської області цивільну справу № 356/577/25.

3. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіД. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко