Справа № 303/9791/24
Провадження № 2/303/2095/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ольги Іванівни про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук О.І. про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив визнати бездіяльність відповідачів - суб`єктів владних повноважень - Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ ) та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ ) Веремчук О. І., в частині грубого ігнорування ними вимог статті 19 Конституції України, пункту 5 частини 1 статті 39, частини 1 статті 40, частини 6 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», статей 15 та 20 Закону України «Про звернення громадян» - протиправною. Стягнути солідарно на його користь з Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Франківськ ) та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Веремчук О. І. матеріальну шкоду у сумі 37 101 грн. 18 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., а разом 42 101 грн. 18 коп. Усі судові витрати покласти на старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ ) Веремчук О. І.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги щодо періоду протиправної бездіяльності відповідачів з 09.08.2024 по 07.08.2025, а також не підтримав позовні вимоги щодо стягнення 976,00 грн виконавчого збору та 676,42 грн, які були перераховані ГУ ДПС України, а всього 1652грн. 42 коп., оскільки зазначені грошові кошти йому відповідачі повернули 01.04.2025. За позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат уточнив період таких з 08.08.2024 по 07.08.2025. Зазначив, що ним було витрачено з вини відповідачів робочий час за період з 19.08.2024 по 05.12.2024:

19.08.2024 - 3 години на подачу заяви про закриття виконавчого провадження до відділу виконавчої служби;

22.08.2024 - 3 години на звернення до відповідачів з приводу закриття виконавчого провадження та повернення грошових коштів;

29.08.2024 - 5 годин на з`ясування питання чому не повернуто грошові кошти;

14.10.2024 - 3 години на звернення до відповідачів з приводу повернення грошових коштів;

17.10.2024 - 3 години на звернення до відповідачів з приводу повернення грошових коштів;

24.10.2024 - 3 години на звернення до відповідачів з приводу повернення грошових коштів;

29.10.2024 - 3 години на звернення до відповідачів з приводу повернення грошових коштів;

12.11.2024 - 3 години приходив на запрошення керівника ВДВС;

19.11.2024 - 3 години приходив на запрошення керівника ВДВС;

22.11.2024 - 4 години двічі приходив на запрошення керівника ВДВС;

03.05.2024 - 05.05.2024 - 24 години на підготовку позовної заяви. Просив позовні вимоги задовольнити з урахування зазначених уточнень.

Відповідачі у письмових поясненнях, у додаткових письмових поясненнях представник Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили суду, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Так, під час виконання виконавчого документу про стягнення з відповідача недоїмки на користь ГУ ДПС у Закарпатській області державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яка оскаржена позивачем, але рішенням суду залишена в силі. Стягнуті з відповідача грошові кошти в порядку виконання вимоги ГУ ДПС у Закарпатській області від 26.03.2021 були перераховані до державного бюджету. Позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження, проте відповідно до п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби» таке можливе шляхом подання до суду скарги та набуття процесуального статусу заявника, а не позивача, чим порушено порядок оскарження дії або бездіяльності державного виконавця. Вважали, що ОСОБА_1 пропустив строк, передбачений п. 5. ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів, оскільки йому було відомо про всі обставини справи ще 19.08.2024 року, а із позовом до суду він звернувся з пропуском строку на оскарження в березні 2025 року. Вважали хибним посилання позивача на те, що він 19.08.2024 був змушений звертатись до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження, скасування арештів та повернення коштів, оскільки відповідно до п. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 19 Конституції України він зобов`язаний був це зробити. Твердження позивача про те, що за ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» кошти стягнуті в межах виконавчого провадження № 67099943 державний виконавець зобов`язаний повернути позивачу на його розрахунковий рахунок є безпідставним, оскільки відповідності до п. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдино реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Державним виконавцем повністю дотримано вимоги п. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: 21.08.2024 року державним виконавцем закінчено виконавче проведення та винесено постанову про закінчення ВП на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню та скасовано всі заходи примусового виконання (накладення арешту) вжиті в межах виконавчого провадження. Розпорядником коштів, які стягнуто з відповідача на виконання податкової вимоги є державне казначейство та ГУ ДПС у Закарпатській області в межах перерахованих їм коштів, а відділ не являється власником - розпорядником коштів, тому повернути їх на рахунок відділу ДВС неможливо. Позивач 19.08.2025 звернувся до відділу із заявою про повернення йому коштів розпорядником яких являється ГУ ДПС у Закарпатській області, але ухвали про поворот виконання рішення суду, яка б передувала вимозі повернення коштів відсутня, таким чином відсутні правові підстави звернення щодо поверхня коштів. Крім того, позивач не звертався у відділ із письмовим зверненням стосовно направлення до державного казначейства подання щодо повернення помилково стягнутих коштів, а також виконавчого збору. Позивач зазначив, що кошти стягнуті незаконно, проте постановою восьмого апеляційного адміністративного суду 25 січня 2022 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 в адміністративній справі № 260/1469/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання списання недоїмки по єдиному соціальному внеску - відмовлено. Постанова апеляційного суду набирала законної сили з дати її прийняття. Виконавче провадження не було зупинено, тому всі дії у виконавчому провадженні вчинені у відповідності до ст. 1, 10, 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Із поданого позову не зрозуміло, які дії чи бездіяльність відповідачів є протиправними, оскільки жодних протиправних дій державним виконавцем не вчинено, жодного письмового звернення стосовно направлення до державного казначейства подання щодо повернення помилково стягнутих коштів недоїмки та виконавчого збору у відділ не надходило. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди зазначили, що відповідно до статті 22 ЦК України відшкодування збитків це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір, проте позивачем не надано доказів щодо понесення збитків. Необхідною умовою для притягнення держави за ст. 1174 ЦК України до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді матеріальної шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач. Крім того, відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває, здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межа їхньої компетенції, встановленої законом. У судовій практиці мала місце правова позиція, що «збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у такій справі будуть факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю)державного виконавця заподіянням ним шкоди. Причому належним доказом неправомірності дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування збитків». Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 у справі № 32/421 та неодноразово застосовувався та цитувався Верховним Судом під час розгляду ним аналогічних цивільних справ щодо відшкодування шкоди, спричинених бездіяльністю чи незаконними діями чи рішеннями державного виконавця. Просили в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, зазначеним законом розмежовано порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в залежності від органу (посадової особи), який прийняв рішення, що підлягає виконанню.

Так, у випадку виконання рішення суду рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби оскаржуються в порядку, передбаченому законом, а виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Звертаючись з позовом до суду позивач оскаржує бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук О.І. щодо невиконання нею вимог пункту 5 частини 1 статті 39, частини 1 статті 40, частини 6 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», статей 15 та 20 Закону України «Про звернення громадян» при виконанні податкової вимоги Головного управління ДПС у Закарпатській області до нього про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 26 березня 2021 року № Ф-89321-52у.

Таким чином, судом встановлено, що позивач був боржником у виконавчому провадженні з виконання рішення іншого органу (Головного управління ДПС у Закарпатській області), а не виконання судового рішення і фактично оскаржує бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби в ході проведення виконавчих дій, а тому обрав невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки у даному випадку законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що за викладених обставин наявні підстави для закриття провадження у справі в частині в частині позовних вимог до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук О.І. про визнання бездіяльності незаконною, оскільки судом встановлено, що в цій частині справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 258-261, 353-355 ЦПК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ольги Іванівни про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити в частині позовних вимог

ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ольги Іванівни про визнання бездіяльності незаконною.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя