Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

10.11.2025 представник позивача АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» головний та провідний юрист Бондар Мирослава та Хадин Олег відповідно звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за послуги з водопостачання у 7459, 48 грн., а також судові витрати (судовий збір).

При цьому у заяві від 20.01.2026 представник позивача просить врахувати, що відповідач у грудні 2025 року здійснила часткову оплату заборгованості у сумі 2015 грн., а тому станом на 20.01.2026 у відповідача наявна заборгованість по сплаті за послуги водопостачання у 4109,76 грн.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 04.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» та ОСОБА_1 укладено договір №1350/У про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Вказує, що відповідач, отримуючи послуги водопостачання, не здійснює оплату за використану воду, що підтверджується Особовою карткою споживача (розрахунком заборгованості). У зв`язку з цим у ОСОБА_1 станом на 11.10.2025 виникла заборгованість по сплаті за послуги водопостачання в розмірі 7 459,48 грн. Із особової картки за 2020-2025 роки вбачається, що оплат протягом цього періоду боржником здійснено не було.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся, відзив на позовну заяву не подано, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

04.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» та ОСОБА_1 укладено договір №1350/У про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

У зв`язку з введенням в дію організаційної структури філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі витягу з протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-57/16 Ком.т. від 01.03.2017, зареєстрованого 10.03.2017№Ц-59/155-2017 ПАТ «Укрзалізниця», створено виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Виробничий структурний підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «БМЕС», публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» є правонаступником всіх господарських операцій виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дистанція водопостачання» регіональної філії «Львівська залізниця».

ВСП «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» реформовано у ВСП «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівельні споруд» АТ «Укрзалізниця» на підставі наказу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 17.09.2021 №155 «Про внесення змін до наказу філії від 07.09.2021 №138 «Про реорганізацію територіальних управлінь Філії».

Постановою КМУ №938 від 30.10.2018 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Пунктом 4 вищевказаного договору встановлено тарифи на послуги та на момент укладення договору такі становлять 8, 33 гривень за куб. м. з централізованого опостачанні холодної води. Розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами споживання на момент укладення договору становить тариф, у тому числі за централізоване постачання холодної води 66, 62 гривень за 8 куб. метр.

Відповідно до п. 8 вищевказаного договору споживач зобов`язаний вносити плату за спожиті послуги водопостачання та водовідведення не пізніше ніж 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Особовими картками споживача (розрахунком заборгованості) за 2025-2021 роки, зокрема особовою карткою за 2025 рік від 20.01.2026, наданою представником позивача, заборгованість по сплаті за послуги з водопостачання становить 4109,76 грн.

Так, у листопаді 2025 року відповідачем здійснено оплату у 2000 грн. та у грудні у 2015 грн.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язань з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII);

- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач (пункт 13 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII);

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України № 2189-VIII).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України № 2189- VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону України № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом статей 67, 68 ЖК України наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця.

Оскільки відповідач є споживачем комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , житлово-комунальні послуги надаються позивачу і наразі, відповідач їх одержував, доказів ненадання або надання таких послуг неналежної якості відповідач суду не надав, не спростував наявну заборгованість, а тому в нього виник обов`язок з їх оплати в повному обсязі.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості у сумі 4109, 76 грн., що стверджується особовою карткою за 2025 рік, наданою 20.01.2026 представником позивача, оскільки клопотання про зменшення позовних вимог від сторони позивача не надходило.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору у сумі 1668, 26 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 610, 611, 630 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (, юридична адреса 03035, м. Київ, вул. Гет. Павла Скоропадського, 61) суму заборгованості за послуги з водопостачання станом на 20.01.2026 у 4109 (чотири тисячі сто дев`ять) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (, юридична адреса 03035, м. Київ, вул. Гет. Павла Скоропадського, 61) 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) гривень 26 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов