ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/3/26 Справа № 199/4127/16 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2016 року позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 доларів США, що за курсом 25,32 відповідно до службового розпорядження від 12.05.2021 року складає 208231,68 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

06 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 14 січня 2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року заочне рішення суду від 14 січня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224, доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати понесені позивачем при зверненні із позовом, в розмірі 3123 гривні 48 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» - Демарчук Н.О. та подала апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів і судового збору скасовано і ухвалено нове рішення в цій частині.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 (вісім тисяч двісті двадцять чотири) долари США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299, ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2602,90 гривень, з кожного.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 рокуза нововиявленими обставинами, яку мотивує тим, що вже після набрання постановою законної сили, а саме 26.06.2025 року, ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомими під час розгляду цієї справи. Зокрема, маючи намір дізнатися про наявні обтяження на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, накладені в рамках виконавчого провадження №72461761, що було відкрито на підставі виконавчого листа, який видано Заводським районним судом м. Дніпродзержинська у вищезазначеній справі №199/4127/16, заявником отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №433067204 від 26.06.2025р., відповідно до якої стало відомо, що 13.03.2007р. на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити іпотекодержателем став «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» у зв`язку із чим приватним нотаріусом Козіною Анжелою Валеріївною було винесено обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке зареєстровано за №3813941 від 13.03.2007р.

Про укладення вказаного договору ОСОБА_1 , не було повідомлено, протягом всього цього часу продовжував сплачувати кредит на рахунок АТ КБ «Приватбанк». В свою чергу, АТ КБ «Приватбанк» протягом багатьох років вчиняв триваюче правопорушення, оскільки свідомо, безпідставно отримував кошти від заявника. Окрім того, АТ КБ «Приватбанк» знаючи що ще 13.03.2007р. відступило право вимоги іншій юридичній особі та в такому випадку є неналежним Позивачем, все ж таки звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості, не маючи на те ніяких правових підстав.

ОСОБА_1 просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Даний правовий висновок наведений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №726/938/18.

Вказане вище є правовою позицією щодо загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. До таких же висновків дійшла у постанові від 25.05.2021 Велика Палата Верховного Суду у справі №752/4995/17.

Верховний Суд у свої постановах також неодноразово наголошував на тому, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду щодо вирішення спору по суті. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору по суті.

Щодо застосування загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у даній справі, то колегія суддів виходить з того, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення щодо вирішення спору по суті.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на зміст статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі його виконання. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується, тобто з часу, коли основний (кредитний) договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі 711/4556/16-ц та Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини першої статті 317 та статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як визначено часиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення із даною заявою стало те, що ОСОБА_1 26.06.2025 року стало відомо, що 13.03.2007р. на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити іпотекодержателем став «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» у зв`язку із чим приватним нотаріусом Козіною Анжелою Валеріївною було винесено обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке зареєстровано за №3813941 від 13.03.2007р

Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів і судового збору скасовано і ухвалено нове рішення в цій частині.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 (вісім тисяч двісті двадцять чотири) долари США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299, ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2602,90 гривень, з кожного.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 доларів США, що за курсом 25,32 відповідно до службового розпорядження від 12.05.2021 року складає 208231,68 грн., отже зобов`язання за основним договором виконано не зважаючи на ту обставину, що АТ КБ «ПриватБанк» 13.07.2007 року відступило право вимоги за іпотечними договорами.

Матеріали даної цивільної справи не містять доказів звернення до ОСОБА_1 новим кредитором, щодо невиконання ним зобов`язань щодо спірного кредитного договору.

Отже, підстави для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 30.11.2023 року у справі №199/4127/16, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, відсутні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року.

Керуючись статтями 268, 423-429 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В, Космачевська

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2026 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи