Провадження № 2/712/1032/26
УХВАЛА

про відмову у прийнятті зустрічного позову

09 лютого 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого судді Пономаря В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Рясик Д.Д.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Євтушенка М.П.,

розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 17.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Євтушенко М.П. 09.12.2025 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В судове засідання, призначене на 09.02.2026, позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача ОСОБА_3 подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак участі в судовому засіданні в такий спосіб не забезпечив (до відеоконференції не приєднався).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у зв`язку з їх взаємопов`язаністю.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає проведенню судового засідання.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У п.п. 43, 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі

№ 910/2987/18 зазначено, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , предметом спору є вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 485 555,84 грн.

Ці вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2024 у справі № 712/7559/23, з урахуванням постанови Черкаського апеляційного суду від 08.10.2024, з боржника ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2023 до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду у повному обсязі у межах виконавчого провадження державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 05.03.2025 (дата досягнення позивачем повноліття) становить 485 555,84 грн, у зв`язку з чим позивач просить визначити та стягнути з відповідача відповідну суму заборгованості.

Разом із тим, із зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути зі ОСОБА_2 97 227,64 грн як безпідставно отримані грошові кошти, мотивуючи це тим, що зазначена сума була перерахована позивачу в межах виконавчого провадження, тоді як, на думку заявника зустрічного позову, такі кошти належали до грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, військовослужбовця ОСОБА_5 , який з 28.04.2022 зник безвісти за особливих обставин та фактично загинув, а тому виплата грошового забезпечення мала здійснюватися членам його сім`ї у порядку, визначеному спеціальним законодавством. Вказуючи на це, заявник зустрічного позову посилається, зокрема, на норми ст. 1212-1214 ЦК України та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважаючи, що отримання позивачем первісного позову зазначених коштів є незаконним та підлягає поверненню.

Оцінюючи питання прийняття зустрічного позову, суд виходить із того, що взаємопов`язаність вимог у розумінні ст. 193 ЦПК України має місце тоді, коли спірні вимоги випливають з одного матеріально-правового відношення, ґрунтуються на спільному фактичному складі та доказах, а також коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У даному випадку первісний позов стосується виконання обов`язку зі сплати аліментів, яка визначається за правилами сімейного законодавства та законодавства про виконавче провадження на підставі доходів боржника, строків виникнення обов`язку, фактично сплачених сум та офіційного розрахунку заборгованості.

Натомість вимоги зустрічного позову ґрунтуються на правовій конструкції повернення безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК України) та потребують встановлення іншого кола юридично значимих обставин, зокрема: правового режиму виплати грошового забезпечення військовослужбовця, підстав і порядку здійснення таких виплат членам сім`ї, наявності чи відсутності права у ОСОБА_2 на отримання перерахованих коштів, законності дій органу ДВС та/або платника грошового забезпечення, а також причинного зв`язку між такими обставинами і фактом отримання коштів. Доказова база за зустрічним позовом (відомості про статус військовослужбовця, підстави виплат, документи військової частини, ТЦК, банківські документи тощо) є відмінною від доказів, необхідних для вирішення первісного спору про заборгованість зі сплати аліментів.

Враховуючи підстави та предмет позову, з урахуванням суб`єктивного складу сторін, заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом не стосуються одних і тих самих правовідносин, обраний сторонами спосіб захисту є окремим предметом доказування, а тому, на думку суду, спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, поданого відповідачем, призведе до затягування судового процесу, порушення права позивача на своєчасний, швидкий розгляд та вирішення справи по суті вимог заявлених у первісному позові.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені у зустрічному позові вимоги не відповідають критеріям взаємопов`язаності та доцільності спільного розгляду з первісним позовом, визначеним ст. 193 ЦПК України, у зв`язку з чим підстав для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду немає.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. 193, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.

Роз`яснити, що ОСОБА_1 має право звернутися з указаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя В.О. Пономар