12.02.2026 Суддя Ізмайлов І. К.
Провадження № 2-з/644/8/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кувакіної Надії Віталіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 953/10516/25 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого Ігоря Олександровича про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кувакіної Н.В., звернулися з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого І.О. про визнання зобов`язання, іпотеки припиненими.

28 листопада 2025 ухвалою судді Індустріального районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

03.02.2026 представник ОСОБА_1 адвокат Кувакіна Н.В. через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлової будівлі літ. «В-1», загальною площею 126,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованої на земельній ділянці площею 0,0723 га, кадастровий номер :06:025:0009; земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.0723 га, кадастровий номер якої :06:025:0009, які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 24 лютого 2016, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики від 19 лютого 2016, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути позикодавцю грошові кошти у строк до 19 лютого 2026. 24 лютого 2016 на забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О., за реєстровим № 299, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку: 1) нежитлову будівлю літ. «В-1», загальною площею 126,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташованої на земельній ділянці площею 0,0723 га, кадастровий номер :06:025:0009; 2) земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.0723 га, кадастровий номер якої :06:025:0009.

Разом з тим у ОСОБА_3 існувало грошове зобов`язання перед ОСОБА_2 , що виникло на підставі договору поруки від 15 вересня 2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для забезпечення виконання договору купівлі продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі TOВ «ХОВОТМ «Харківтеплоенерго») № 9915 від 15 вересня 2015 року, а тому 09 серпня 2019 ОСОБА_2 проведено залік зустрічних однорідних вимог шляхом складання та направлення ОСОБА_3 заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 з повернення грошових коштів за договором позики від 19 лютого 2016 повністю припинилося, а отже разом із припиненням основного зобов`язання, припинилась і іпотека, що є підставою для зняття заборони на відчуження майна та видалення запису про іпотеку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте одразу після здійснення зарахування зустрічних вимог ОСОБА_3 відступив право вимоги за договором іпотеки ОСОБА_4 , що стало підставою для відмови Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого І.О. у знятті заборони на відчуження предмету іпотеки та вилученні запису про іпотеку із державних реєстрів, а також підставою для звернення до суду з позовом у цивільній справі № 953/10516/25.

Оскільки розгляд справи щодо визнання основного та відповідно іпотечного зобов`язання припиненими потребує часу, а тому позивач має обґрунтовані побоювання що відповідачі, скориставшись можливістю, вчинять дії, які спрямовані на перешкоджання виконанню рішення суду, в тому числі незаконно звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з чим, виникла потреба звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи щодо вимог, заявлених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи 25 жовтня 2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики грошових коштів, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги боргу від ОСОБА_2 , що належить первісному кредиторові до договору позики грошових коштів від 19 лютого 2016. Крім того до Індустріального районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_5 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, оскільки між ОСОБА_4 та ним 28 грудня 2021 укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики грошових коштів, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги боргу від ОСОБА_2 , що належить первісному кредиторові у відповідності до договору про відступлення права вимоги від 25.10.2019 укладеного між первісним кредитором та ОСОБА_3 до договору позики грошових коштів від 19.02.2016, а отже вказані обставини свідчать про реальну можливість звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна до вирішення справи по суті, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кувакіної Надії Віталіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 953/10516/25 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого Ігоря Олександровича про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою задовольнити.

Накласти арешт на нежитлову будівлю літ. «В-1», загальною площею 126,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, земельну ділянку площею 0.0723 га, кадастровий номер :06:025:0009, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії по реєстрації речових прав та їх обтяжень на зазначене вище майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.К. Ізмайлов