Справа № 212/8083/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді Козлова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за поданням державного виконавця ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Маняхіної О.С. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшло вищевказане подання.

У поданні зазначено, що на виконанні в Покровському ВДВС у місті Кривому Розі перебуває виконавчий документ з примусового виконання виконавчого листа 212/8083/23, 2/212/320/24 від 22.02.2024 року виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 загального боргу за договором позики у розмірі 116457,01 гри та 3% річних в сумі 45120 гри та заборгованість за договором позики у сумі 41000 дол. США та 3% річних в сумі 3595 дол. США, а також судових витрат в сумі 8999,45 грн, загальна сума боргу становить 2008942.91 грн., який надійшов на виконання 23.08.2024 року.

Державним виконавцем 26.08.2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за АСВІ N? 75899680 та направлено сторонам виконавчого провадження. Зазначеною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Боржником не виконано постанову державного виконавця, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам 4.5ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до державного виконавця для падання пояснень, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не викопано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, отже зазначені дії призвели до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

Таким чином, державний виконавець просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Сторони судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 подав письмові заперечення де зазначив, що 02.09.2025 ухвалою Верховного Суду було зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2024 до закінчення його перегляду у касаційному порядку. Проте, державний виконавець продовжує виконувати спірне рішення суду. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволені подання.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про залишення його без задоволення, з огляду на наступне.

Судом установлено, що на виконанні в Покровському ВДВС у місті Кривому Розі перебуває виконавчий документ з примусового виконання виконавчого листа 212/8083/23, 2/212/320/24 від 22.02.2024 року виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 загального боргу за договором позики у розмірі 116457,01 гри та 3% річних в сумі 45120 гри та заборгованість за договором позики у сумі 41000 дол. США та 3% річних в сумі 3595 дол. США, а також судових витрат в сумі 8999,45 грн, загальна сума боргу становить 2008942.91 грн., який надійшов на виконання 23.08.2024 року.

Вжиті державним виконавцем заходи, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення, фактично не досягли бажаного результату.

Державним виконавцем 26.08.2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за АСВІ N? 75899680 та направлено сторонам виконавчого провадження. Зазначеною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

02.09.2025 ухвалою Верховного Суду було зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2024 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 331/8536/17-ц.

Крім того, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування. У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Угорщини», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин (правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 331/8536/17-ц, провадження № 61-6899св19).

Відповідно до вимог статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Частинами першою-другою статті 64-1 вказаного Закону встановлено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 64-1 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини сьомої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно з частинами другою-третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи, спрямовані на виконання рішення суду.

У своєму поданні головний державний виконавець зазначила, що боржник протягом тривалого часу не виконує рішення суду, не дивлячись на те, що нею вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення суду.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник без поважних причин не виконує рішення суду, проте доказів того, що ОСОБА_1 отримував копії постанов, повісток суду не надано.

Крім того, 02.09.2025 ухвалою Верховного Суду було зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2024 до закінчення його перегляду у касаційному порядку, що є підставою для припинення будь-яких виконавчих дій.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань.

Отже, належних та допустимих доказів ухилення боржника від виконання рішення суду матеріали подання не містять, хоча доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання покладено саме на державного виконавця.

Так, указом Президента України №64/2022, що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який продовжувався неодноразово і діє до теперішнього часу.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відтак, судом встановлено, що державним виконавцем не доведено вчинення боржником дій або бездіяльності з метою ухилення від виконання рішення суду, тому обмеження його права залишати країну, враховуючи умови воєнного стану, не можна вважати виправданим і пропорційним.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» у період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Разом з тим, враховуючи той факт, що 02.09.2025 ухвалою Верховного Суду було зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2024 ухвалою суду зупинено, суд вважає, що ініціювання встановлення обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, на даний час є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, тому воно є необґрунтованим та передчасним, і задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 260, 352-355, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Маняхіної О.С. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. В. КОЗЛОВ