Справа №591/9706/23
Провадження № 2-др/591/17/26
У Х В А Л А

10 березня 2026 року

Зарічний районний суд м.Суми в складі головуючого судді Ніколаєнко О.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми заяви представника позивача та представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі № 591/9706/23 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім - Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСББ «Мій дім Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 117 043,49 грн., у тому числі 20 189,96 грн. заборгованості по внескам на управління будинком за період з липня 2020 року по липень 2023 року, штраф у сумі 71 305,95 грн., пені в сумі 21 161,01 грн. та інфляційних втрат в сумі 4386,57 грн., а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Мій дім Суми» про зобов`язання списати заборгованість зі сплати внесків та платежів на утримання будинку АДРЕСА_1 в сумі 17800 грн.

Ухвалою від 10.11.2025 зустрічний позов за заявою ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою від 16.02.2026 позов ОСББ «Мій дім - Суми» залишено без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

19.01.2026 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про здійснення розподілу судових витрат та стягнення з позивача 15 000 грн. за надання правничої допомоги. Заява мотивована тим, що пред`явлення позову про стягнення штрафних санкцій свідчить про необгрунтовані дії позивача, враховуючи визнання недійсними господарським судом у справі №920/1331/24 окремих пунктів рішення загальних зборів. За наслідками вирішення спору у господарській справі ОСОБА_1 здійснила оплату внесків у розмірі згідно зі статутом та чинним законодавством в сумі 25000 грн. ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу. Зазначає, що у зв`язку з необгрунтованими діями позивача на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України наявні підстави для компенсації відповідачу витрат на правничу допомогу після залишення позову без розгляду.

24.02.2026 представник позивача подала заперечення на заяву відповідача та заяву про розподіл судових витрат позивача. Зазначає, що відповідачка частково сплатила суму боргу, а отже, частково визнала вимоги. Визнання недійсними окремих пунктів статуту ОСББ не спростовує обгрунтованості позовних вимог щодо стягнення заборгованості по внескам на управління будинком.

Крім того, зазначає, що на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач не підтримує вимог внаслідок задоволення їх відповідачем, наявні підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат.

Просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про відшкодування судових витрат.

Також просить стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Встановлено, що у відзиві на позовну заяву та у зустрічному позові ОСОБА_1 не вказувала про наявність витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір. У зустрічній позовній заяві просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу без зазначення суми. Доказів, які б підтверджували наявність витрат на професійну правничу допомогу та їх вартість не були подані ОСОБА_1 або її представником ані з позовною заявою, ані під час розгляду справи судом.

Протягом 5 днів з дня винесення ухвали про залишення первісної позовної заяви без розгляду представником відповідача подана заява про розподіл судових витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано копії договору про надання правової допомоги, акту приймання передачі виконаних робіт, відповідно до яких та квитанцій про оплату послуг.

Суд зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень наведених вище норм кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити, у випадку неможливості з поважних причин надати докази понесених витрат під час розгляду справи, про наміри подати такі докази протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

У даній справі відповідач під час розгляду справи не заявляла про суму понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Також до закінчення розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи ані відповідачка, ані представник не заявляли про наміри подати докази витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення у зв?язку з неможливістю з поважних причин подати їх до ухвалення рішення.

Зазначення представником відповідача у заяві від 14.02.2026: « питання по судовим витратам сторони відповідача можливо вирішити відповідно до вимог чинного ЦПК України» не може трактуватися судом як заява про намір подати докази після ухвалення судового рішення у зв`язку з неможливістю подати такі докази в ході розгляду справи.

Таким чином, при зверненні із заявою про розподіл судових витрат представником відповідача не дотримано положень ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Відповідач та його представник ні в позовній заяві, ні до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог не зверталися із заявою про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Відносно заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

При зверненні до суду з позовом представником позивача було надано докази сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Обгрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача посилається на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд зазначає, що дана норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки регулює питання розподілу судових витрат у випадку, якщо позивач відмовився від позову, тобто якщо провадження у справі закрито. У даному випадку позивач подав заяву про залишення заяви без розгляду, ця заява була задоволена судом та ухвалою від 16.02.2026 позовна заява залишена без розгляду.

Стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у випадку залишення позову без розгляду за заявою позивача не передбачено ані положеннями ЦПК України, ані положеннями Закону України «Про судовий збір» . Відтак, заява відповідача про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 246, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім - Суми» про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 10.03.2026.

Суддя О.О. Ніколаєнко