Провадження № 2/522/9763/25
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Ярема Х.С. розглянув у спрощеному провадженні (без виклику сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
16.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 .
Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 01.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 275; стягнути з ОСОБА_2 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини.
13.10.2025 після надходження справи за підсудністю, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Конверт повернувся до суду неврученим з причин "адресат відсутній". Відповідач, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.
На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2016 між сторонами укладено шлюб. Сімейне життя не склалось, збереження шлюбу є неможливим, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Наразі відповідач дитину, яка мешкає з матір`ю, матеріально не забезпечує.
Судом встановлено, що 01.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 275 та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.03.2016.
Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_5 ».
В шлюбі народилась дитина: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 02.08.2016).
ОСОБА_3 зареєстрований за адресою проживання матері: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).
Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, збереження шлюбу призведе до порушення інтересів подружжя. Тому наявні підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову.
Щодо стягнення аліментів.
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.
Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, у разі вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, який перевищує гарантований мінімум для дитини відповідного віку, позивач, з яким проживає неповнолітня дитини, повинен довести як спроможність відповідача сплачувати відповідну суму аліментів у твердій грошовій сумі так і довести розмір щомісячних витрат на дитину, який є більшим аніж відповідний прожитковий мінімум.
Прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 3 196 грн. (50% - 1 598 грн.)
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно, але не надає жодних доказів відповідного доходу відповідача (чи його щомісячних витрат) та не надає доказів щомісячних витрат на дитину, які перевищують прожитковий мінімум.
За таких обставин, враховуючи, передбачені ст. 182 СК України обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. щомісячно.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та громадянкою України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 01 березня 2016 року, актовий запис № 275.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аліменти у розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2025 та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення складено 06.01.2026.

Суддя Ярема Х.С.