Справа № 524/7833/25
Провадження № 2/524/398/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті вартості навчання,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2026 року до суду в системі "Електронний суд" надійшла заява представника позивача - Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій - Білокінь І.М. про відвід головуючому у справі, мотивуючи тим, що суддя є упередженим та затягує розгляд справи.

У судове засідання, яке було призначено на 09 год. 20 хв. 16 лютого 2026 року, представник позивача та відповідач, котрі були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не прибули. Представник позивача Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій - адвокат Гонтар В.М. подав 13 лютого 2026 року заяву, в якій просив розглянути клопотання про залишення позову без розгляду за його відсутності.

Суд, вивчивши заяву, встановив наступні обставини, на які звертає увагу сторін у справі, зокрема і представника позивача.

24 червня 2025 року в системі "Електронний суд" була сформована та надійшла до суду вказана позовна заява, яка була передана судді у порядку черговості 25 червня 2025 року. Було вчинено запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.

Після отримання відповіді на адресний запит суду позовна заява була залишена без руху ухвалою судді від 09.07.2025 р. для усунення недоліків, які не були усунуті позивачем внаслідок посилання на їх відсутність. Позовна заява не була оформлена у повному обсязі відповідно до вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Незважаючи на це ухвалою судді від 01.08.2025 р. з метою забезпечення доступу до правосуддя було відкрито провадження у справі та постановлено розглянути її у порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13 год. 30 хв. 01 вересня 2025 року з викликом у судове засідання сторін у справі.

Розгляд справи 01 вересня 2025 року не відбувся внаслідок неявки представника позивача та відповідача у судове засідання. Сторони не повідомляли суд про причини неявки та не подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з цим було призначено судове засідання на 09 год. 20 хв. 07 жовтня 2025 року з викликом у судове засідання представника позивача та відповідача.

10 вересня 2025 р. до суду надійшла письмова заява представника позивача - адвоката Гонтаря В.М. щодо приєднання його до участі у справі в системі "Електронний суд" та ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня надійшла заява представника позивача - Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій за ЕЦП Білокінь І.М. про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача. Гонтар В.М. не подавав заяву про здійснення розгляду справи за його відсутності.

Натомість у судове засідання не прибували представник позивача та відповідач, які були повідомлені судом належним чином, у тому числі відповідач шляхом надання оголошення на веб-сайті Судової влади. Керівник позивача просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні залучені до участі у справі учасники справи не були опитані по суті спору, місце перебування відповідача суду не відоме, судові виклики поверталися без вручення.

Зважаючи на такі обставини, а також щодо неналежного оформлення позовної заяви, зокрема відсутності повноти викладення обставин зарахування на навчання відповідача, його переведення на інший курс без здійснення оплати вартості навчання та успішності навчання на попередньому курсі, відрахування, суд ухвалою від 07 жовтня 2025 року оголосив обов`язковою явку представника позивача у судове засідання з метою надання конкретних пояснень по суті позову.

Однак у подальшому у судові засідання, зокрема які були призначені на 10 год. 20 хв. 18 листопада 2025 р. та 10 год. 30 хв. 22 грудня 2025 р., представник позивача не прибув. Натомість ОСОБА_2 , як представник позивача, подав у вказаній електронній системі клопотання про відкладення судових засідань, які були призначені судом на вказані дати та час з причин неможливості його явки.

23 грудня 2025 року, тобто наступного дня після судового засідання 22 грудня 2025 року, до суду в системі "Електронний суд" надійшло клопотання позивача - Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій за ЕЦП Білокінь І.М. про залишення позову без розгляду.

Судове засідання, яке було призначено на 13 год. 00 хв. 28 січня 2026 р., не відбулося внаслідок непрацездатності судді.

Суд наголошує на тому, що відкликання та повернення позовної заяви здійснються до відкриття провадження у справі, а всі клопотання, які подаються після відкриття провадження у справі, розглядаються саме безпосередньо в судових засіданнях, а не в період між судовими засіданнями, бо інше не передбачено чинним ЦПК України.

Позивач не подавав до відкриття провадження у справі письмові заяви про відкликання та повернення позовної заяви.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997№ 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Головуючий у справі, враховуючи наведені обставини щодо руху справи, не погоджується із заявою представника позивача про відвід судді, враховуючи також і ту обставину, що головуючий у справі зі сторонами не перебуває у родинних та будь-яких інших відносинах, які свідчили б про заінтересованість судді на користь певних осіб, зустрічей з ними не мав, жодних негативних висловлювань та незаконних дій стосовно них не вчиняв, результати розгляду справи не обговорював та не висловлював.

Крім того суд звертає увагу на те, що неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при наданні оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про міжнародні договори", міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі "Фей проти Австрії" вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти Україн"» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі "Фей проти Австрії" судом вказано, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога "безсторонності", згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко і Мартенко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах "Микаллеф проти Мальт", "Мезнарич проти Хорватії", в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Наведені обставини свідчать про реальну можливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення відводу не мають належного обгрунтування та не є належним чином доведеними, а звідси суд не вбачає підстав, які визначені у ст. 36 ЦПК України, для відводу судді головуючого у справі.

У ч. 3 ст. 40 ЦПК України визначено порядок розгляду заяв про відвід, а саме:

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 13 лютого 2026 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, яке призначено на 16 лютого 2026 року, то відповідно до положень ст. 36, 40 ЦПК України її розглядає той самий склад суду.

Керуючись ст. 36, 40, 258-261, 352 - 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику позивача Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій - Білокінь І.М. у задоволенні заяви про відвід головуючого у справі судді Нестеренка С.Г.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: