Справа №: 398/6553/25
провадження №: 2-з/398/1/26
УХВАЛА

Іменем України

"07" січня 2026 р. м. Олександрія Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Нерода Алла Ігорівна, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Нерода Алла Ігорівна, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

06.01.2025 року позивач до суду подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом тимчасового, на період розгляду справи, зупинення дії рішень виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 93/9 від 08.07.2025 року та №191/2 від 25.11.2025 року в частині графіку побачень малолітнього ОСОБА_3 з біологічною матір`ю ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що спір у даній справі виник щодо систематичного невиконання матір`ю дитини своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він, ОСОБА_1 , є законним представником свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 93/8 від 08.07.2025 року місце проживання дитини визначено разом з ним. Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 93/9 від 08.07.2025 року матері дитини, визначено графік спілкування з сином: перша субота та третя неділя місяця з 17:00 до 18:00, у присутності батька. Однак, рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №191/2 від 25.11.2025 року на незрозумілій фактичній та правовій підставі було внесено зміни до вже встановленого графіку побачень та спілкувань матері з дитиною. Наразі встановлено такий графік: проведення часу щовівторка з 17:00 до 20:00 без присутності батька дитини; перша та третя субота з 11:00 до 17:00 без присутності батька дитини; друга та четверта неділя з 11:00 до 17:00 без присутності батька дитини.

При цьому, вважає, що такий графік на даний час не може виконуватися через причини, що не залежать від волі батька дитини. Адже, дитина категорично відмовляється від побачень з матір`ю. Про всі ці факти було повідомлено службу у справах дітей, але всі заяви, запити та звернення було проігноровано. Тому він просто вже вимушений звертатися до суду із окремою заявою для тимчасового зупинення дії встановленого графіку доки триває розгляд справи про позбавлення відповідача батьківських прав.

Протягом тривалого проміжку часу ОСОБА_2 не брала жодної участі у житті та вихованні дитини у зв`язку з хронічною алкогольною залежністю, що підтверджується медичними документами, характеристиками та іншими матеріалами справи. Однак, наразі вона почала з`являтися у закладі дошкільної освіти, та на зустрічах з дитиною, не з метою реального налагодження контакту чи виконання батьківських обов`язків, а з метою створення штучної видимості активної участі у житті дитини та формування вигідної для себе доказової бази у межах судового спору.

Такі дії мали формальний та показовий характер, обмежувалися поодинокими, короткочасними візитами, під час яких фактичного контакту з дитиною не відбувалося, однак на їх підставі були отримані характеристики, що не відповідають реальним обставинам, суперечать раніше виданим документам та не відображають реальний стан емоційного зв`язку між дитиною та біологічною матір`ю.

На його думку, фактично ОСОБА_2 використовує заклад освіти та рекомендації спеціалістів як інструмент маніпуляції, що не лише вводить в оману органи опіки та суд, а й порушує принцип пріоритетності найкращих інтересів дитини, підміняючи їх процесуальними цілями.

Окрім цього, ОСОБА_2 вчинила бійку у присутності дитини, що є грубим порушенням прав дитини, завдало останній психологічної шкоди та свідчить про нездатність відповідача створити безпечне та стабільне середовище для спілкування.

Крім того, дитина самостійно відмовляється від побачень з біологічною матір`ю, демонструє страх, боязкість, пригніченість, тривожність та емоційний дискомфорт, що підтверджується психологічною характеристикою та іншими доказами у справі.

Він, як батько, не може примушувати сина йти на ці зустрічі, не може і не має права травмувати психологічно сина, змушуючи його йти на ці зустрічі.

Поведінка ОСОБА_2 під час особистих зустрічей з дитиною та під час телефонного спілкування носить конфліктний та агресивний характер, вона систематично намагається спровокувати конфлікти, не сприймає зауважень або будь-якої критики щодо безпечного формату спілкування з дитиною, реагує імпульсивно та агресивно, у тому числі шляхом підвищення голосу, словесного тиску та емоційної ескалації ситуацій.

Такі дії відбуваються у присутності малолітньої дитини або під час контактів, пов`язаних з дитиною, що створює для дитини постійну психоемоційну напругу, формує відчуття небезпеки та нестабільності, а також перешкоджає налагодженню будь-якого конструктивного та безпечного спілкування.

Вважає, що зазначена поведінка ОСОБА_2 свідчить про відсутність навичок самоконтролю, емоційну нестабільність та нездатність дотримуватися встановлених правил спілкування, що в сукупності з іншими обставинами справи підтверджує необхідність негайного застосування заходів забезпечення позову.

На його думку, описані вище дії ОСОБА_2 та пов`язаних з нею осіб фактично унеможливлюють виконання графіку побачень з дитиною, визначеного службою у справах дітей. За таких обставин: дитина не бажає йти на зустрічі з матір`ю; біологічна мати не дотримується встановленого порядку побачень (з вересня 2025 року по грудень 2025 року не виконувала графік визначений службою з невідомих причин); поведінка матері є непередбачуваною та небезпечною, вона не залишалася сам на сам з дитиною протягом тривалих проміжків часу; мати дитини має проблеми із вживанням алкоголю, неодноразово лікувалася, кодувалася, в присутності дитини вживала алкоголь, коли була в запоях по 8-10 днів не доглядала дитину, що також може негативно відзначитися на дитині, її житті та здоров`ї, продовження побачень у нинішньому форматі створює реальну загрозу психічному здоров`ю дитини.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до подальшого травмування дитини, а також до ситуації, коли реальне виконання майбутнього рішення суду буде ускладненим або неможливим.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

За змістом ч.1, 2 ст. 149 СК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ЦПК і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Згідно ч.5-7 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Нерода Алла Ігорівна, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Тобто предметом позову є позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, за змістом статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до положень ч.ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відтак, батьки мають безумовне право на побачення та спілкування з дитиною, а також зобов`язані брати участь у її вихованні.

Обмеження або позбавлення зазначених прав повинно бути належним чином обґрунтоване.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Частинами 1 - 3 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

З матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 93/9 від 08.07.2025 року матері дитини, визначено графік спілкування з сином: перша субота та третя неділя місяця з 17:00 до 18:00, у присутності батька.

У подальшому рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №191/2 від 25.11.2025 року на підставі заяви матері дитини ОСОБА_2 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 08.07.2025 року за № 93/9 щодо графіку побачень та спілкувань матері з дитиною. Встановлено такий графік: спільне проведення часу матері та дитини щовівторка з 17:00 до 20:00 без присутності батька дитини; перша та третя субота з 11:00 до 17:00 без присутності батька дитини; друга та четверта неділя з 11:00 до 17:00 без присутності батька дитини.

Подана ОСОБА_1 заява містить посилання на загальні норми процесуального закону щодо забезпечення позову, а її обґрунтування зводиться до непогодження із рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 93/9 від 08.07.2025 року та №191/2 від 25.11.2025 року в частині графіку побачень малолітнього ОСОБА_3 з біологічною матір`ю ОСОБА_2 .

Водночас, заявником не наведено жодного обґрунтування можливого ускладнення виконання рішення чи неможливість ефективного захисту або поновлення прав позивача, через невжиття заходів забезпечення позову у обраний ним спосіб. Фактично заява про забезпечення позову підтверджує, що між сторонами існує спір щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною матері, яка проживає окремо.

Однак саме по собі непогодження з рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області не є підставою для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення їх виконання.

Обставини на які посилається заявник заявляючи клопотання про зупинення виконання рішень виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 93/9 від 08.07.2025 року та №191/2 від 25.11.2025 року в частині графіку побачень малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 , а саме, що остання у присутності дитини вчинила бійку, вживала алкогольні напої, не дотримувалась встановленого порядку побачень визначений органом опіки та піклування, а також, що дитина не бажає йти на зустрічі з матір`ю, а спілкування матері з дитиною носить конфліктний та агресивний характер, нічим не підтверджено. Надані заявником медичні довідки КНП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 29.04.2022 року, КНП «Петрівська центральна лікарня» Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 02.05.2023 року, ГО «Реабілітаційний центр Європа» від 11.04.2024 року та 07.05.2024 року та виписка (не зазначено звідки) ФОП, лікаря-психіатра ОСОБА_4 від 02.12.2025 року не містять відомостей щодо психосоціального стану відповідачки станом на сьогодні.

Отже заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності вжиття обраного ним заходу забезпечення позову.

Суд зауважує, що застосування ч.3 ст.159 СК України без належного на це обґрунтування і підстав буде грубим порушенням гарантованого ст.157 СК України права матері, яка проживає окремо від дитини, на особисте спілкування з дитиною.

Отже, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.149-153, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Нерода Алла Ігорівна, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.М.Подоляк