ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2026 року

м. Харків

справа № 646/7697/25

провадження № 22-ц/818/1476/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Мальований Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

скаржник ОСОБА_1

особа дії якої оскаржуються- державний виконавець Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року у складі судді Демченко І.М.,-

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою (уточненою а.с.18-24) на дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 76054708, просив визнати неправомірними дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визначення вартості майна боржника, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати такою, що не підлягає застосуванню, оцінку, проведену суб`єктом оціночної діяльності - приватним підприємством Центр незалежної оцінки та експертиз в особі оцінювача ОСОБА_3 у формі письмового звіту про незалежну оцінку арештованого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зведеному виконавчому провадженні № 76054708.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Червонозаводського районного суду від 02.05.2024 у справі №636/192/22 позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.03.2015 у загальному розмірі 6 000 000 грн.

Вказане рішення 04.06.2024 набрало законної сили та ОСОБА_1 видано виконавчий лист № 636/192/22 від 10.06.2024, який скеровано ним до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 21.06.2024 відкрито виконавче провадження №75366054.

Згодом виконавчий лист №636/192/22 від 10.06.2024 було повернуто стягувачу за його заявою, а виконавче провадження №75366054 від 21.06.2024 завершено. Крім того, у відповідності до ч.3 ст.40 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78515478 від 03.07.2025 про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим листом №636/192/22.

Проте, через деякий час за повторною заявою стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського ВДВС повторно відкрито виконавче провадження №78728613 від 29.07.2025 згідно з виконавчим листом №636/192/22 від 10.06.2024.

Вказані виконавчі провадження, а саме: №78515478 від 03.07.2025, №78728613 від 29.07.2025, а також інші виконавчі провадження, де стягувачами є інші особи, об`єднані в одне зведене виконавче провадження №76054708.

В межах вказаного зведеного виконавчого провадження №76054708 проводиться реалізація арештованого майна боржника за допомогою системи електронних торгів арештованим майном ДП СЕТАМ.

04.08.2025 на електронному аукціоні ДП СЕТАМ проведено електронні торги арештованого майна боржника, а саме житлового приміщення (двокімнатної квартири), загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість вказаного арештованого майна боржника визначена оцінкою, проведеною на замовлення Основ`янсько-Слобідського ВДВС суб`єктом оціночної діяльності - приватним підприємством Центр незалежної оцінки та експертиз в особі оцінювача ОСОБА_3 , і становить 3 788 000,00 грн., що підтверджується відповідним звітом про оцінку майна від 26.05.2025, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Стягувач ОСОБА_1 не погоджується з вартістю квартири, визначеною зазначеною оцінкою, вважає її значно меншої, ніж ринкова вартість цієї квартири.

Так, згідно зі звітом про оцінку, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25.07.2025 становить 6 400 000,00 грн.

Разом з тим, реалізація арештованого майна боржника у межах вартості, визначеної оцінкою суб`єкта оціночної діяльності - приватного підприємства Центр незалежної оцінки та експертиз у розмірі 3 788 000,00 грн порушує права стягувача ОСОБА_1 , оскільки стягнутої суми буде недостатньо для задоволення вимог усіх стягувачів у зведеному виконавчому провадженні №76054708, а вимоги стягувача ОСОБА_1 не є першочерговими вимогами у зведеному виконавчому провадженні №76054708 у розумінні ст.46 Закону України Про виконавче провадження.

Посилаючись на те, що оцінка виконувалась лише по наданих документах, без зазначення обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пунктів 50, 51, 56 Національного стандарту №1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Щодо строків оскарження визначення державним виконавцем вартості майна вказує, що стягувач ОСОБА_1 дізнався про вартість арештованого майна боржника, яке підлягає реалізації, лише 31.07.2025 під час ознайомлення з відкритими публічними даними системи електронних торгів арештованим майном ДП СЕТАМ.

Звіт про оцінку майна від 26.05.2025 стягувач ОСОБА_1 не отримував, а тому строк на його оскарження вважає пропущеним з поважних причин.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, оскільки ця норма закону застосовується до більш широкого кола відносин». Пропуск строку на подання скарги на дії виконавця є підставою для залишення скарги без розгляду. Як встановлено з матеріалів зведеного виконавчого провадження копія звіт про незалежну оцінку майна № 482 від 26.05.2025 був направлений стягувачу ОСОБА_1 на адресу, наявну у зведеному виконавчому провадженні. Крім того, 01.07.2025 представник стягувача ОСОБА_1 особисто ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження, у тому числі зі звітом про оцінку об`єкта нерухомості. Повідомлення представника стягувача, згідно з законом, є належним повідомленням самого стягувача, оскільки представник діє від його імені та в його інтересах. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що скаржником не дотримано строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України та будь-які поважні причини для його поновлення відсутні, що є підставою для залишення скарги без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом норм процесуального права просив скасувати ухвалу, прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Скаргу обґрунтовано тим, що скарга на дії та рішення державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС щодо виконання виконавчого листа №636/192/22 від 10.06.2024 повинна була розглядатися судом першої інстанції у межах справи № 636/192/22, без реєстрації провадження за справою №646/7697/25. 24.06.2025 до Основ`янсько-Слобідського ВДВС звернувся представник стягувача Лабкович Є.О. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Виконавчий лист №636/192/22 від 10.06.2024 було повернуто стягувачу за заявою його представника, а виконавче провадження №75366054 від 21.06.2024 завершено, у зв`язку з чим ознайомлення 01.07.2025 представника стягувача Лабковича Є.О. з матеріалами зведеного виконавчого провадження №76054708, у частині, що стосується виконавчого провадження №75366054, без доступу до матеріалів, які містять персональні дані інших стягувачів, не стосується спірних правовідносин. Державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського ВДВС не було повідомлено стягувача ні про відкриття виконавчого провадження №78728613 від 29.07.2025, ні про арешт коштів боржника, ні про об`єднання виконавчого провадження №78728613 від 29.07.2025 зі зведеним виконавчим провадженням №76054708, що підтверджується копією виконавчого провадження №78728613 від 29.07.2025. Реалізація арештованого майна боржника у межах вартості, визначеної оцінкою суб`єкта оціночної діяльності - приватного підприємства Центр незалежної оцінки та експертиз у розмірі 3 788 000,00 грн порушує права стягувача ОСОБА_1 , оскільки стягнутої суми буде недостатньо для задоволення вимог усіх стягувачів у зведеному виконавчому провадженні №76054708, а вимоги стягувача ОСОБА_1 не є першочерговими вимогами у зведеному виконавчому провадженні №76054708 у розумінні ст.46 Закону України Про виконавче провадження.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується даними листа Східного міжрегіонального управління Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби м. Харків від 02.09.2025 №122098 в Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 76054708 про стягнення боргу з Фарйаб Фархаз до скаду якого входить провадження:

№ 75468339 з примусового виконання виконавчого листа № 645/1287/16-к, виданого 13.07.2023 Московським районним судом м.Харкова про стягнення з Фарйаб Фархаз на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 9 800 000 грн;

№ 75366054 з примусового виконання виконавчого листа № 636/192/23, виданого 10.06.2024 Червонозаводським районним судом м.Харкова про стягнення з Фарйаб Фархаз на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 6 000 000 грн;

№ 75385275 з примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 568 732,31 грн;

№ 78515478 з примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 600 000 грн;

№ 78728613 з примусового виконання виконавчого листа № 636/192/23, виданого 10.06.2024 Червонозаводським районним судом м.Харкова про стягнення з Фарйаб Фархаз на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 6 000 000 грн.

Виконавче провадження ВП №75366054 з примусового виконання виконавчого листа №636/192/22 виданого 10.06.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 6000000,00 грн було відкрито 21.06.2024, 24.06.2024 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а 25.06.2024 - постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про арешт майна.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майноо, за боржником зареєстрована на праві приватної власності двокімнатна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 89,7 кв.м. житловою площею 45,6кв.м.

27.06.2024 з Державного реєстру прав на нерухоме майно встановлено реєстрацію на праві власності за боржником квартири АДРЕСА_2 ; 27.06.2024 складено постанову про опис нерухомого майна боржника; 27.06.2024, 28.06.2024 призначено суб`єкта оціночної діяльності; 03.07.2024 надійшов звіт про оцінку нерухомого майна боржника.

Перевіркою АСВВП встановлено наявність на виконанні зведеного виконавчого провадження №76054708 про стягнення ОСОБА_7 на користь фізичних осіб та держави суми заборгованості у розмірі 12 856 661,43 грн.

16.09.2024 винесено постанову про зняття майна з реалізації на підставі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, яка у подальшому оскаржена стягувачем ОСОБА_1 до суду та скарга на час постановлення цієї ухвали суду іншим складом суду не розглянута; 06.02.2025 винесено постанову про встановлення заборони на проведення реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб за вищевказаної адресою нерухомого майна; 26.03.2025 державним виконавцем, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , встановлена відсутність рухомого майна, на яке може бути накладено стягнення; 26.03.2025 винесено постанову про арешт вищевказаної квартири; 08.05.2025 державним виконавцем, керуючись ст. 57 Закону, винесено постанову №75468339 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яку направлено всім сторонам ЗВП №76054708 в тому числі ОСОБА_1 (Вих. 71464 від 08.05.2025, ткекінг Укрпошта: 818); 02.06.2025 до відділу надійшов звіт про незалежну оцінку майна №482 виданий 26.05.2025 відповідно до якого величина вартості квартири за адресю: АДРЕСА_1 у розмірі 3 788 000,00 грн; 04.06.2025 звіт про незалежну оцінку направлено всім сторонам зведеного виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_8 рекомендованим листом за № 811.

24.06.2025 до відділу державної виконавчої служби звернувся представник стягувача ОСОБА_1 Лабкович Є.О. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

01.07.2025, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, представник стягувача подав заяву про закінчення виконавчого провадження та повернення йому особисто виконавчого листа № 636/192/22 без виконання.

02.07.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувача та виконавчий лист передано представнику стягувача ОСОБА_9 .

Станом на 04.07.2025 звіт про незалежну оцінку майна не оскаржувався учасниками виконавчого провадження, сторони належним чином були повідомлені про результати визначення вартості чи оцінки майна, у зв`язку з чим квартиру передано на реалізацію.

28.07.2025 представник стягувача ОСОБА_1 Лабкович Є.О. звернувся до відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа № 636/192/22.

29.07.2025 виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 636/192/22 відкрито за № 78728613 та його приєднано до зведеного виконавчого провадження № 76054708.

04.08.2025 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги, переможцем визнано ОСОБА_10 . Майно придбано за сумою 3 788 000 грн.

11.08.2025 державним виконавцем складено акт про проведений електронний аукціон. Копію акту надіслано стягувачу, боржнику, до Державного підприємства «Сетам» та видано переможцю електронних торгів.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії держаного виконавця, просив поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду, оскільки дізнався про вартість арештованого майна боржника лише 31.07.2025 під час ознайомлення з відкритими публічними даними системи електронних торгів арештованим майном ДП «Сетам»

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення конкретизовано у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями пункту а) частини першої, частини другої статті 449 ЦПК України, у редакції, яка діяла на час подання скарги, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 зроблено правові висновку щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені Закону України «Про виконавче провадження», є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20, від 17 березня 2023 року у справі № 367/7831/19, від 13 червня 2023 року у справі № 638/5995/16-ц, від 30 червня 2023 року у справі № 206/1451/19 , від 10 квітня 2024 року у справі № 395/1003/13-ц, від 05 вересня 2025 року у справі № 2-2170/11.

Практика правозастосування частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» є сталою.

Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом з положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод (постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19, від 28 грудня

2020 року у справі № 501/3532/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Верховний Суд підкреслював, що: законодавець не відносить пропуск строку на подання скарги на дії виконавця до підстав відмови у задоволенні скарги; пропуск строку на подання скарги на дії виконавця є підставою для залишення скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 361/717/13-ц).

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України)

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до вимог частини другої статті 449 ЦПК України у разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження № 61-9397св21) суди в кожному випадку повинні з`ясовувати предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».

Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2025 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Лабкович Є.О. подав заяву до відділу ДВС заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 75366054. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №75366054, а також іншими матеріалами, які знаходяться у складі зведеного виконавчого провадження представник Лабкович Є.О. подав заяву в якій просив закінчити виконавче провадження №75366054 та повернути нарочно без виконання виконавчий лист №636/192/22 виданий 10.06.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Представник Дудник В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця 31.07.2025, тобто після визначеного статтею 449 ЦПК України десятиденного строку.

Повідомлення представника стягувача, згідно з законом, є належним повідомленням самого стягувача, оскільки представник діє від його імені та в його інтересах.

Враховуючи викладене судова колегія погоджується з висновком суду, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення виконавця і дійсній справі почався з моменту ознайомлення представника стягувача з матеріалами зведеного виконавчого провадження, тобто 01.07.2025, тому зазначені ним причини пропуску строку зверненні зі скаргою суд обґрунтовано вважав неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Судом встановлено, що з матеріалів зведеного виконавчого провадження копія звіту про незалежну оцінку майна № 482 від 26.05.2025 направлена сторонам виконавчого провадження, зокрема стягувачу ОСОБА_1 на адресу, наявну у зведеному виконавчому провадженні (м. Чугуїв), 05.06.2025 поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням з трек-ідентифікатором № 811, яке 19.06.2025 згідно даних Укрпошти, які містяться за посиланням https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html повернене відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання).

Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі №925/367/20(925/106/21 (п.35, 36) звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення сторони належним. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна