Справа № 466/9321/25
Провадження № 2/466/721/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Невойта П.С.,

секретаря судового засідання - Пришляк А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_7, військова частина НОМЕР_1 , орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, -

в с т а н о в и в:

08 жовтня 2025 року адвокат Яцишин Орест Васильович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_7, код ЄДРПОУ - НОМЕР_8; військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ; орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, код ЄДРПОУ - 25258931; ОСОБА_3 та просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зниклим безвісти військовослужбовцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з червня 2018 року і до 20 лютого 2025 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 07 листопада 2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2876. За час перебування у шлюбі в подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2016 року шлюб між подружжям був розірваний. Однак, з літа 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 примирились та почали спільно проживати, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з усіма ознаками, притаманними сім`ї, а саме: проживали разом, підтримували подружні стосунки та вели спільний побут, спільно виховували доньку, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, здійснювали поточні ремонтні роботи в квартирі, в якій проживали; придбавали техніку та автомобіль.

У лютому 2022 року, у зв`язку із початком військової агресії російської федерації проти України ОСОБА_4 був призваний на військову службу, виконував свій конституційний обов`язок та став на захист Батьківщини до лав Збройних Сил України у складі різних бригад та військових формувань, а в 2025 році перебував в лавах військової частини НОМЕР_1 .

Як стало відомо Позивачці, при заповненні персональних даних солдат ОСОБА_4 зазначив своїм фактичним місцем проживання квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а найближчими родичами: в графі «дружина» - ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , що відповідає даним Позивачки та вказав дані дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сповіщенням сім`ї №26 від 23 лютого 2025 року ОСОБА_1 , як дружину, повідомлено, що її чоловік солдат ОСОБА_4 , відданий Військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 21 лютого 2025 року в районі населеного пункту Суджа Курської області російської федерації.

Згідно витягу з ЄРДР, за заявою ОСОБА_1 по вказаному факту було відкрито кримінальне провадження №0000158 за ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №84 від 24 квітня 2025 року, - ОСОБА_4 значиться зниклим безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).

Згідно Акту наявності власних речей, цінностей та особистих документів військовослужбовця, адреса ОСОБА_4 зазначено адресу Позивачки та вказано її як дружину ОСОБА_4 . ОСОБА_1 як дружині ОСОБА_4 було повернуто його одяг, інші речі та документи згідно вказаного акту.

Впродовж тривалого часу, зокрема і під час перебування ОСОБА_4 в лавах ЗСУ та його участі у відсічі збройної агресії російської федерації, Позивачка та ОСОБА_5 спілкувалися в месенджері «Signal». Окрім того, у 2021 році позивач придбала автомобіль марки «Skoda Fabia» за спільні кошти подружжя.

Відтак, встановлення факту зазначеного у позовній заяві, необхідне позивачу для реалізації законного права для отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

10.12.2025 року через систему «Електронний суд» поступили письмові пояснення представника третьої особи Міністерства оборони України Ткачука В.В. щодо позовної заяви. В обґрунтування зазначає, що обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, окрім спільного проживання, є наявність: спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Зазначає, що ОСОБА_1 не надано достовірних доказів, які отримані законним шляхом та відповідно до чинного законодавства щодо факту спільного проживання. Відтак, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засідання, яке відбулося 28.01.2026 року позивач, допитаня як свідок позовні вимоги підтримала. Дала показання, що 07 листопада 2013 року вона з ОСОБА_4 уклали шлюб та в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 . Оскільки на початковому етапі життя подружжя не бажало один одному уступати, то вони шлюб розірвали в судовому порядку. Однак, з літа 2018 року продовжили проживати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з усіма ознаками, притаманними сім`ї, а саме: проживали разом, підтримували подружні стосунки та вели спільний побут, спільно виховували доньку, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, здійснювали поточні ремонтні роботи в квартирі, в якій проживали; придбавали техніку та автомобіль. У лютому 2022 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу та при оформленні документів зазначав її як дружиною. Їй як дружині направлено Сповіщенням сім`ї №26 від 23 лютого 2025 року, що її чоловік солдат ОСОБА_4 зник безвісти 21 лютого 2025 року в районі населеного пункту Суджа Курської області російської федерації. Під час проходження служби чоловік кілька разів приходив у відпустку і місцем його проживання був дім/квартира разом з нею та донькою.

Представник позивача адвокат Яцишин О.В. позовні вимоги підтримав пояснив, що незважаючи на рішення про розірвання шлюбу, позивач та ОСОБА_2 продовжували проживати як подружжя, вели спільний побут, про що свідчить ряд зібраних доказів. Відтак, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Свідок ОСОБА_2 (відповідач) будучи допитай в суді дав показання про те, що що він є батьком ОСОБА_6 . З ОСОБА_7 син одружився та після короткого часу не проживав разом, а проживав з ним - батьками. Починаючи з 2017 року знову почав проживати зі сімєю за адресою АДРЕСА_2 . Син їздив на заробітки та утримував сімю. Як служив у війську і мав відпустку, то проживав разом з ОСОБА_7 та донькою. Іншої сімї не мав.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що вона є мамою позивача і сімя її доньки все складалася з трьох осіб, за виключенням короткого часу. Коли ОСОБА_9 їздив на заробітки, то утримувв сімю, привозив із-за кордону що було потрібно. Як служив у війську, то повертався тільки до сімї.

Брат позивачки ОСОБА_10 також підтвердив, що сімя ОСОБА_7 складалася з ОСОБА_9 та їхньої доньки ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що вона є Хресною мамою спільної доньки подружжя ОСОБА_11 , часто відвідувала сімю та бачила, що ОСОБА_9 і ОСОБА_7 проживають разом. В час відпусток з армії ОСОБА_9 приїжджав додому та проживав з ОСОБА_7 і донькою. В той час вона також їх відвідувала вдома.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що знає ОСОБА_9 і ОСОБА_7 як подружжя. ОСОБА_11 відвідувала школу разом з її дитиною, тому бачила ОСОБА_9 і тоді, коли водив доньку до школи. Більше почали спілкуватися, коли ОСОБА_9 та її чоловік разом, в один період служили в ЗСУ. Спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_9 дійсно було як подружжя.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали заперечення та просили розгляд справи проводити за їх відсутності

06.02.2026 року від представника позивача адвоката Яцишина О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Інші учасники справи в судове засідання, яке було призначено 06.02.2026 року, не прибули, хоча були повідомлені належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що 01.04.2023 року солдат ОСОБА_4 , який був призваний по мобілізації, призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 №29-РС від 01 квітня 2023 року на посаду старшого механіка - водія 2 самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону.

Згідно сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_4 № 26 від 23.05.2025 року, дружину ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік ОСОБА_4 , Відданий військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 21 лютого 2025 року в районі населеного пункту Суджа Курської області російської федерації.

Вказана обставина також підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 84 від 24.04.2025 року.

Згідно витягу з ЄРДР, за заявою ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження №0000158 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 07 листопада 2013 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2876 від 07 листопада 2013 року та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, копія якого мається при матеріалах справи.

Від подружнього життя в них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 , яке видано 04 червня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Крім цього, судом також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2016 року у справі № 466/10592/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Як вбачається з Акту №258 від 29 березня 2024 року, виданого ЛКП «Під Зуброю», Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 29 березня 2024 року та показами сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , до початку служби у ЗСУ та під час служби в періоди відпусток та перебування у м. Львові, ОСОБА_4 разом зі сім`єю проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також досліджено надані позивачкою копія акту наявності власних речей, цінностей та особистих документів військовослужбовця ОСОБА_4 від 2025 року; копії банківських виписок, згідно яких ОСОБА_4 на постійній основі переказував кошти ОСОБА_18 .

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Поняття сім`ї, сформульоване в ч. 4 ст. 3 СК України, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Спільний побут, у свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Крім цього, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 15.07.2020 по справі №524/10054/16, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15, від 03.11.2022 у справі №361/4744/19, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Доказами проживання однією сім`єю можуть бути, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності подружніх взаємних прав та обов`язків, інші докази які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Позивачка також вказує, що встановлення цього факту також пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.

Частина 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та зазначених в абзаці 4 ст. 6 вказаного Закону осіб, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Звертаючись із вказаним позовом, позивачка наводить свої аргументи про те, що вона спільно проживала зниклим безвісти ОСОБА_4 в одній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували спільну доньку, мали спільні права та обов`язки тощо.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що позивачка ОСОБА_1 та безвісти зниклий ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджуються; встановленням даних про те, що такі особи проживали разом в одній квартирі; підтримуванням одне одного фінансово, пов`язаністю спільним побутом. Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_7, військова частина НОМЕР_1 , орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 , у період з червня 2018 року по 20 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа-1: ІНФОРМАЦІЯ_7, код ЄДРПОУ - НОМЕР_8, юридична адреса: АДРЕСА_5.

Третя особа-2: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа-3: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, код ЄДРПОУ - 25258931, юридична адреса: м. Львів, пр.-т Червоної Калини, 66.

Третя особа-4: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя П. С. Невойт