Справа № 674/93/25
Провадження № 2/674/42/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з урахуванням уточнених позовних вимог, із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №1448428 від 18 лютого 2024 року в розмірі 110885 грн. 00 коп.,а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 18 лютого 2024 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №1448428, який, підписано електронним підписом позичальника, а саме одноразовим ідентифікатором.

14 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"укладено Договір факторингу №14102024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах боржників.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року, ТзОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 110885,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 88385,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн.- сума заборгованості за пенею.

Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" за кредитним договором №1448428.

Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Протокольною ухвалою суду від 10 квітня 2025 року продовжено відповідачці пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позов та долучено до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема представник відповідачки вказує, що на підтвердження позовних вимог позивачем було надано до суду паперові копії кредитного договору. Позивач вказує, що кредитний договір укладено в у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем було подано позов засобами поштового зв`язку, додавши при цьому до позовної заяви паперові копії електронних документів кредитного договору. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. З вищенаведеного вбачається, що електронний правочин подається як доказ до судової справи в паперовій формі якщо позов подано в письмовому вигляді, або у вигляді оригіналу електронного доказу якщо позов подається в електронній формі, тобто через систему Електронний суд. Відповідно Позивачем було надано паперові роздруківки договору, які було нібито підписано у електронній формі за допомогою накладення одноразового ідентифікатора з однієї сторони і кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Товариств з іншої сторони. Встановити дійсність електронного підпису на договорі за яким заявлено вимогу про стягнення заборгованості, та цілісність вказаного електронного договору не виявляється можливим оскільки: - по-перше, наявність електронного підпису повинна перевірятись за допомогою сервісу перевірки електронних підписів на сайті https://czo.gov.ua/verify, проте наявні матеріали у справі не дозволяють здійснити вказану перевірку; - по-друге, оскільки зі сторони відповідачки кредитний договір нібито був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора такий підпис повинен підтверджуватися протоколом накладення одноразового ідентифікатора, в той час як серед долучених матеріалів справи подібного документу не вбачається. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові роздруківки договора створювались у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що саме такі правочини підписувались електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що викликає сумнів щодо дійсності, цілісності і незмінності вказаних договорів. Наявні в матеріалах справи паперові копії кредитного договору не можуть вважатися електронними документами (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та є неналежним доказом укладення договору між ним та позивачем. Крім того, позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів не рахунок відповідачці. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Даний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо) на підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 грошових коштів за договором №1448428 від 18.02.2024 р., Також, позивачем не надано належних розрахунків заборгованості від первісних кредиторів, з яких би було зрозуміло за який період, в якому розмірі було здійснено нарахування відсотків / здійснювались чи ні оплати заборгованості зі сторони Позичальника. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в своєму позові, оскільки не надано доказів отримання відповідачем в користування кредитних коштів.

Щодо права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження права вимоги надає Договір факторингу №14102024 від 14.10.2024 року. В той же час, фактично до матеріалів справи до договору факторингу долучаються лише: Акти прийому-передачі Реєстру Боржників та Витяги з реєстру боржників, який фактично не містить підписів уповноважених осіб, між якими було укладено договір. При цьому, самі копія реєстру, у якій серед інших боржників був би відповідач, як й інші додатки, які по своїй суті складають невід`ємну частину кредитного договору надано не було. Оскільки договір факторингу надано не в повному обсязі відповідачка доходить обґрунтованого сумніву щодо наявності права вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої відповідно позивач не погоджується з твердженнями представника відповідачки, вважає їх необгрунтованими, безпіставними. У відповідності до умов кредитних договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).» Детальний порядок укладення кредитного договору передбачено вищезазначеними Договорами. Укладення Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариств, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Тобто, верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Також додатково повідомляємо суд про алгоритм дій при укладанні Договору: 1. На сайті клієнт самостійно у межах встановленого ліміту обирає суму кредиту та бажаний строк отримання кредиту. Після натискання позначки «отримати кредит» клієнт отримує доступ до заявки на отримання кредиту; 2. Заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення; 3. Заповнюючи заявку, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами Правил та надає свою згоду на передачу Фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором.

Електронний примірник «індивідуальної» частини кредитного договору надсилається на електронну адресу клієнта, а також зберігається в особистому кабінеті. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Таким чином, Відповідачкою було подано Заявку на оформлення Договору в якій остання зазначила особисті персональні данні, підтвердила мобільний номер телефону, пройшла процедуру верифікації банківської карти, підписала Договір електронним підписом. Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19, наголошено, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Тобто, для укладання кредитного договору, відповідачкою вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договору в електронній формі.

Щодо надання оригіналу договору, слід повідомити, що відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою. Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа. Позов подавався у паперовому вигляді, саме тому і копія кредитного договору була подана у паперовому вигляді. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості Відповідно до умов Кредитного договору, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Відповідачка у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена Позивачем теза про отримання Відповідачкою грошових коштів за умовами Кредитного договору не доведена, при цьому суму відповідачка не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично Відповідачка не заперечує факт, але намагається показати, що Позивач не довів його належним чином. Відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідачку не позбавляє можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. У відповідності до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Позичальником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Первісним кредитором за окремим запитом Позивача.

Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідачки. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідачки ту заборгованість за Кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до Позивача. Перехід прав вимоги Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Таким чином, Договір факторингу між Первісними кредиторами та Позивачем укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідачки.

19.12.2025 року представником позивача було подано додаткові пояснення у справі щодо кредитного договору №1448428 від 18.02.2024 року ТОВ ФК ЄАПБ" заявлено до стягнення заборгованість за кредитним договором №1448428 в розмірі 110885,00 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 88 385,00 грн. - заборгованість за відсотками; 7500,00 грн. - заборгованість за пенею. У той же час умовами вказаного договору, а саме п. 1.5.1. передбачався розмір відсоткової ставки - 2,5% в день, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до п. 1.4. строк кредиту - 360 днів. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.12.2025 3 кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. У відповідності до ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» було встановлено: «Дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом». Так статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, Законом чітко було визначено, що перехідні положення застосовуються лише до тих договорів, які укладені ДО набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ. Зазначене встановлює те, шо строк визначений в п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» застосовується для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії таких договорів продовжувався після набрання чинності цим Законом Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Кредитний договір укладено 18 лютого 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того заявлена сума пені не підлягає стягненню. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Працевитий Г. О. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та відповідачки, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договором факторингу.

Так, 18 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №1448428 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний».

Відповідно до п.1.3 вказаного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15000,00 грн. Тип кредиту - кредит.

Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором (п.1.4 договору).

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, знижена процентна ставка становить 1,500% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки.

Дата надання/видачі кредиту: 18.02.2024 або 19.02.2024 (п 2.2 договору).

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , згідно п. 2.1 договору.

Відповідно до п.1.2 вищезазначеного договору, клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону ОСОБА_1 .

В подальшому, 14 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"укладено Договір факторингу №14102024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах боржників.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року. Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року, ТзОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 110885,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 88385,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн.- сума заборгованості за пенею.

При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23) зазначено, що кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно- телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. Також у постанові від 01.07.2024 у справі № 638/161/22 ВС погодився з тим, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували, що грошові кошти за спірним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перераховувалися на платіжну картку позивача, відкриту АТ КБ «ПриватБанк». КЦС ВС погодився із тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Згідно із статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що наявні у справі докази підтверджують, що між ТзОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту 1448428 від 18.02.2024 року, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми кредиту за його надання.

На час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідачка отримала кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався.

Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір про надання кредиту, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є укладеним між сторонами належним чином, також, належним чином підписано акцепт про надання траншу кредиту, отже, ОСОБА_1 власним волевиявленням погодила всі його умови. Доказів того, що під час підписання кредитного договору, акцепту, відповідачка була обмежена у праві вибору кредитної установи та умов кредитування, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідачка на обгрунтування відзиву не надала суду доказів на підтвердження того, що її персональні дані включно з номером паспорта, ідентифікаційного номера, номеру телефону, а також інформація, що містить банківську таємницю про номер карткового рахунку вибули поза її волею

Відтак доводи відповідачки про те, що вона не укладала кредитного договору з ТзОВ « Слон Кредит» суд оцінює критично, оскільки відповідачка не надала належних та допустимих доказів того, що вона не підписувала електронним підписом зазначений кредитний договір на вищевказаних умовах.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів відповідачки про відсутність доказів щодо перерахування коштів, суд вважає їх безпідставними.

При укладанні кредитного договору №1448428, сторонами визначено, що кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану при укладанні кредитного договору, а саме: НОМЕР_1 .

На підтвердження перерахування коштів, позивачем надано лист №51 від 05.11.2024 року, з якого вбачається, що 18.02.2024 року 16:08:22 від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» успішно перераховано кошти на користь фізичної особи на суму 15000 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - fc32388b-f72e-4566-97ac-59f139faf049, зарахування здійснено на картку НОМЕР_1 .

Вказаний доказ відповідачкою не спростований. Відповідачка жодних доказів на спростування відсутності в неї картки НОМЕР_1 та не надходження на даний картковий рахунок кредитних коштів суду не надала.

Таким чином, факт перерахування коштів, як і факт укладення кредитного договору було доведено позивачем в ході розгляду справи.

Що стосується посилань відповідачки про відсутність у позивача права вимагати стягнення кредитної заборгованості слід зазначити таке.

Досліджені судом докази підтверджують, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір факторингу на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №1448428 від 18 лютого 2024 року від ТОВ «Слон Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідачка не спростувала.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" просить стягнути з відповідачки за договором №1448428 від 18 лютого 2024 року заборгованість 110885,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 88385,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн.- сума заборгованості за пенею.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Договір про надання споживчого кредиту№1448428 укладений 18 лютого 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Разом з тим, зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» убачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Згідно з п. 1.10.1 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 150000,00 грн.

З врахуванням умов договору про надання споживчого кредиту, розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування» становить (150000/15000)/360х100%=2,70% в день.

Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 1.7.1, 1.7.2 договору, сторонами погоджена стандартна фіксована процентна ставка за користування кредитом - 2,50% в день та знижена процентна ставка за кредитом в розмірі 1,500% в день.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту слід проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1% визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом за 360 днів. Сума отриманого кредиту 15000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідачки по несплачених відсотках за договором про надання споживчого кредиту №1448428 від 18 лютого 2024 року становить та підлягає задоволенню в сумі 54000,00 грн. ( 15000,00 грн. х1% х360 днів), заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн.

З приводу стягнення з відповідачки на користь позивача за кредитним договором №1448428суми заборгованості за пенею - 7500,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору та договорів позики, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи вищевказане, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача- 7500,00 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 62,22% (69000,00 х 100 : 110885,00), судовий збір слід стягнути в розмірі 1948 грн. 36 коп. (3131,42 х 62,22% : 100).

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"(місцезнаходження м.Київ вул.Симона Петлюри,30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №1448428 від 18.02.2024 року в сумі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) з яких: 15000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 54000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів"(місцезнаходження м.Київ вул.Симона Петлюри,30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1948 (одну тисячу дев`ятсот сорок вісім) гривень 36 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники провадження:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів", місцезнаходження м.Київ вул.Симона Петлюри,30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 17 березня 2026 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова