Справа №607/6260/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кавійчик Віта Петрівна, про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Сліско Світлана Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду, на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивача.

16 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Кавійчик В.П. подала заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн. В обґрунтування вимог посилається на положення ч. 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК та висновок ВС викладений у постанові від 14.01.2021 року справа № 521/3011/18.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року дану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання з викликом сторін спору.

18 лютого 2026 представник позивача адвокат Парубій І.М. подав заперечення на заяву. Вказав, що відповідачем не доведено, що дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи у суді були необґрунтованими чи умисними, чи є недобросовісним звернення позивача до суду. Звернення позивача до суду не може свідчити про зловживання своїми процесуальними права, а його дії направлені на захист прав, не можуть вважатися необґрунтованими. Саме такий висновок викладений у постанові ВС від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні заяви.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

В силу вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву та доводи викладені у ній, дослідивши долучені до неї документи, вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів, у тому числі до ОСОБА_1 та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 .

26 листопада 2025 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. При цьому, до вказаної дати позивач чи її представник брали участь у судових засідання чи подавали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

16.11.2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 607/10934/25 ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 та припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку спірної квартири, виплачено компенсацію та визнано за Бартецькою право власності на 1/6 частку такої квартири. Дане рішення суду набрало законної сили 18.12.2025 року. У судові засіданні 20 січня та 11 лютого 2026 року позивач не з`явилась, у зв`язку з чим позов залишено без розгляду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у від 14 січня 2021 року, справа № 521/3011/18.

Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду та залишення цього позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, не свідчить про необґрунтованість дій позивача, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, стороною відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Із врахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви адвоката Кавійчик В.П. слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 142, 141, 260, 270, 352356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кавійчик Віта Петрівна, про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Сліско Світлана Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча І.М. Черніцька