ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26009/25

Провадження № 22-ц/820/423/26

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/26009/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Гарбузко Олексієм Миколайовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року у складі судді Карплюка О.І у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У веерсні 2025 року ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 976043081 від 21.07.2021 року у розмірі 61 827 грн, а також 2 422 грн 40 коп судового збору та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтримання заявлених позовних вимог ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказувало, що 21.07.2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір № 976043081, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV23T7X. Перед підписанням договору, ОСОБА_1 на офіційному сайті Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідачка подала відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце проживання. Ознайомившись з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, в подальшому уклала електронний договір кредиту. Крім того, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі його умови, повідомлення про які є необхідними до вимог чинного законодавства України. Після вчинених відповідних дій відповідачкою, 21.07.2021 року, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, є доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. Однак, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 61 827 грн. і складається з наступного: 21 999,80 грн. - заборгованість по кредиту; 39 827,20 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, до якого подальшому укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Також, первісний кредитор та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 157 від 26.10.2021, за яким від Первісного кредитора до ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

27.05.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Крім того, ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 року до Договору факторингу 2, за яким від ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

04.06.2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 976043081. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 року за Договором факторингу 3 від ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61 827,00 грн.

Всупереч умовам зазначеного кредитного договору, відповідачка не виконала свої зобов`язання з повернення коштів після відступлення права вимоги не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від від 24 листопада 2025 року, позов задоволено, стянуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитом в сумі 61 827 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу - 2000 грн.

ОСОБА_1 та її адвокат Гарбузко О.М. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник апелянтки вказує, що на підтвердження факту перерахування кредитних коштів ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідачки позивачем, як правонаступником кредитора долучено до позову лише платіжне доручення № 7cb9f144-a8bd-44d3-a49bf33cac80afbf від 21.07.2021, в якому в графі призначення платежу значиться «Переказ коштів згідно з договором № 976043081 від 21.07.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.». Складено та підписано самим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», без надання жодного банківського документа про переведення коштів, зарахування їх та відповідного повернення. При цьому, розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачкою, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору.

Посилається, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року Додаток № 2, затверджена форма повідомлення боржника за кредитним договором, але ТзОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», ТзОВ «Таліон Плюс», ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ТзОВ «Юніт Капітал», при кожному відступленні права вимоги не направляли боржнику жодного повідомленнячи вимоги про існування боргових зобов`язань по несплаті, тіла кредиту та відсотків, а відтак вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та недійсними, як і вибіркові реєстри боржників подані до суду, оскільки Витяг з Реєстру прав вимог, містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.

Також представник апелянтки вказує, що надані розрахунки заборгованості, підготовлені первісним кредитором та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором за відповідні періоди не підтверджують наявність розміру заборгованості, оскільки офіційних платежів, що можуть підтвердити інформацію про рух коштів позивачем не надано.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами за межами строку кредитування, який відповідно до умов договору становить 30 днів, та задоволив вимоги позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 21.07.2021 по 09.11.2022 року. Також суд не врахував, що відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Представник ТзОВ «Юніт Капітал» - адвокат Хлопкова М.С. подала відзив на апеляційну скаргу, посилається що доводи апеляційної скарги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Посилається, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора та перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 22000 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача не надано. Вказує, що товариство не зобов`язано направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, тому правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Зазначає, що не є підставою для звільнення відповідача від виконання кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання боржником свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір.

Представник позивача зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 22000 грн строком на 30 днів, оскільки відповідачка свої зобов`язання з повернення кредиту у встановлений договором строк не виконала, відтак, кредитодавець вправі вимагати від відповідача повернення отриманих за кредитним договором коштів, а також процентів за користування такими коштами. Пункт 1.7. кредитного договору передбачає, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, вказаний строк є «Дисконтним періодом», а саме до 20.08.2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Також, умовами кредитного договору, сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками. Виходячи з умов кредитного договору, нараховані відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого кредитним договором строку кредитування у розмірі 61 827 грн є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21.07.2021 року ОСОБА_1 зайшла на офіційний сайт ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», де оформила в електронному вигляді заявку на отримання кредиту, заповнивши анкету встановленої форми.

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» опубліковані на сайті www.moneyveo.ua, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується і відправляється на номер телефону, вказаний Позичальником у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується Позичальником для підписання електронного договору.

В такий спосіб, 21.07.2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту № 976043081 за умовами якого позичальник отримує 22 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності, платності, вказаний розмір ліміту є максимальним. Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора MNV23Т7Х, отриманого від товариства, на мобільний телефон НОМЕР_4 .

Відповідно до платіжного доручення № 7cb9f144-a8bd-44d3-a49b-f33cac80afbf від 21.07.2021 ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів згідно договору № 976043081 від 21.07.2021 року, утримувач ОСОБА_1 , кошти зараховані на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-7976.

ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

В подальшому ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Отже, предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

26.10.2021 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 157 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 59 505 грн.

27.05.2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 строк дії Договору закінчується 31 грудня 2024 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 року, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 рокудо Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 61827 грн.

04.06.2025 року ТзОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.

Відповідно до п.1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру Боржників від 04.06.2025 та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 61 827 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», вказувало, що заборгованість за кредитним договором № 976043081 від 21.07.2021 року, становить 61 827 грн. і складається з наступного: 21 999,80 грн - заборгованість по кредиту; 39 827,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

За статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 цього Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 цього Закону, моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та заповнила заявку отримання грощових коштів в кредит, при цьому відповідачкою внесено всі свої анкетні дані, в тому числі дату народження, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації та проживання, номер банківської картки.

В той же день, між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту № 976043081 за умовами якого позичальник отримує 22 000 грн у вигляді першого траншу, одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 20.08.2021 року.

Відповідно до довідки щодо дій позичальника ОСОБА_1 акцепт оферти позичальником підписано одноразовим ідентифікатором MNV23Т7Х, 21.07.2021 року, 22:37:00 отриманого від товариства, на мобільний телефон НОМЕР_4 , перерахування коштів позичальнику відбулося 21.07.2021 року, 22:37:59.

Судом встановлено, що у пункті 5 (реквізити сторін) договору кредитної лінії від 21.07.2021 року № 976043081 зазначено, що договір підписано ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.

Таким чином вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Крім того, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про доведеність товариством за допомогою належних доказів обставин, які підтверджують укладення з відповідачем договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які надані позивачем до матеріалів справи, що спростовує доводи апелянта про неукладеність між сторонами кредитного договору.

При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 визначено що кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку № НОМЕР_3 .

Відповідно до умов кредитного договору, первинний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціював переказ коштів в загальній сумі 22 000 грн. на картковий рахунок відповідача, що підтверджено платіжним дорученням № 7cb9f144-a8bd-44d3-a49b-f33cac80afbf від 21.07.2021 року з відміткою кредитодавця, зі змісту якого вбачається, призначення платежу значиться «Переказ коштів згідно з договором № 976043081 від 21.07.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку №, без ПДВ, ревізіти якої зазначено відповідачем в заявці на отриманні кредиту.

Вказаний доказ достеменно підтверджує факт отримання кредитних коштів позичальником, оскільки наданий первинним кредитором, містить підпис директора та печатку ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Вказані докази відповідачем не спростовані.

Крім того, відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, мала змогу власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача, а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить

Також суд врахоловує, що позичальник неоджноразорво добровільно вносила кошти на погашеннгя кредиту як перивнному кредлитру, так і фактору пілся переходу прави вимоги до нового кредитора, що підтверджує факт отримання нею грошових коштів в позику.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»

На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.

Пунктом 1.7 договору кредитної лінії передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.08.2021. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Відповідно до п. 1.8. договору кредитної лінії сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Пунктами 1.9, 1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 договору кредитної лінії передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов?язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Виключно на період строку, визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35% річних, що становить 0,39 % від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження Дисконтного періоду на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною ставкою в розмірі 576,25% річних, що становить 1,58% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,7 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Відповідно до пунктів 1.12, 1.12.1. договору кредитної лінії сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 5.3 договору кредитної лінії).

Звертаючись до суду з позовом, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», надало виписку з особового рахунку за кредитним договором № 976043081 від 21.07.2021, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 , станом на 25.06.2025 року складає 61 827 грн, яка складається з наступного: 21 999,80 грн. - заборгованість по кредиту; 39 827,20 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Як встановлено судом, строк дії кредитного договору становив 30 днів, з 21.07.2021 по 21.08.2021 року, однак відповідачка у визначений договором строк кредитні кошти не повернула.

При цьому як вбачається з розрахунку заборгованості наданої ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», враховуючи сплату позичальником 23.08.2021 року 3617 грн, з яких 0,20 грн зараховано на погашення тіла кредиту та 1042,80 грн процентів, строк кредитування відповідно до пунктів 1.8, 1.12, 1.12.1 був продовжений ще на 30 днів Дисконтного періоду до 24.09.2021 року, 23.09.2021 року ОСОБА_1 внесла 35 грн та 16.10.2021 року ще 5 грн, при цьому товариством строк дії договору був продовжений до 25.10.2021 року, тобто на 33 дні, після від дати закінчення дисконтного періоду. За вказаний період первинним кредитодавцем нараховано 37 505, 20 грн процентів, сума непогашеного тіла кредиту 21,999,80 грн.

З 26.10.2021 року нарахування відсотків за кредитною лінією продовжувало здійснювати ТзОВ «Таліон Плюс» і відповідно до наданого розрахунку, нарахування процентів з 26.10.2021 по 17.12.2021 року, вказаний період охопив 53 дні, нарахування процентів здійснювалося у розмірі 506 грн за кожен день, загальний розмір склав 71 321 грн, при цьому товариством враховано внесені ОСОБА_1 проплати на погашення процентів: 02.11.2021 в сумі 13990 грн, 17.12.2021 року - 8000 грн, 28.10.2022 року 1000 грн, 09.11.2022 року 1 000 грн, а всього 23 990 грн, таким чином розмір заборгованості по відсоткам зменшено до 39 827, 20 грн.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що перший дисконтний період користування кредитними коштами закінчився 21.08.2021 року, оскільки відповідачка внесла кошти на погашення заборгованості 23.08.2021 року, тому дисконтний період було продовжено ще на 30 днів до 23.09.2021 року, а в подальшому строк кредитування був збільшений в загальному на 86 днів і в межах цього періоду були нараховані відсотки, тобто не більше ніж за 90 днів від дати закінчення другого дисконтного періоду ( 23.09.2021 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено розмір нарахованих процентів в сумі 39 827,20 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру погодженої відсоткової ставки та періоду кредитування.

Вищенаведе, спростовує твердження представника апелянта, що термін дії договору кредитної лінії становить 30 днів, а тому лише в межах цього строку відповідачка має сплачувати відсотки не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки строк дії договору може бути продовжено з урахуванням погоджених умов договору.

З урахування конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом в повному обсязі, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідачем у справі не спростовано обставин отримання та використання нею кредитних коштів та розмір заборгованості, зазначений в наданому позивачем розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до позивача права вимоги за договором № 976043081 від 21.07.2021, ТзОВ «Юніт Капітал» надало всі необхідні докази, яким надано відповідної правової оцінки судом апеляційної інстанції, а саме надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним нею з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитним договором.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТзОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується те, що позивач не набув права вимоги по кредитному договору.

Що стосується доводів представника апелянта щодо неповідомлення боржника про зміну кредитора, то такі доводи слід відхилити, оскільки з огляду на встановлені обставини, а саме існування між сторонами невиконаного кредитного зобов`язання, вказана обставина не є підставою для звільнення відповідача від виконання умов кредитного договору.

З врахуванням конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом в повному обсязі, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Гарбузко Олексієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова