Справа 206/6432/25
Провадження 2/206/500/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Гаркуші В.В., за участю секретаря судового засідання Цибань Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій вона просить суд:

1. Визнати виконавчий напис № 13872, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 15.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) суми боргу в розмірі 29061,02 грн таким, що не підлягає виконанню.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судові витрати в розмірі 1211,20 грн (компенсація судового збору).

І. Стислий виклад позиції сторін та третіх осіб.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що вона на початку 2025 року дізналася, що її рахунки арештовані та що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем було відкрито виконавче провадження за № 65436845 від 14.05.2021 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження отриманої від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (перейменованого на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»), де відповідач просить відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни вчиненого за № 13872 від 15.03.2021 р. щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , боргу в розмірі 29061,02 грн.

09.09.2022 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Згідно з виконавчим провадженням, яке перебуває у провадженні приватного виконавця Лисенка Ю.О. підставою для відкриття провадження був виконавчий напис № 13872 вчинений 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 630565423 від 01.02.2017 у розмірі 29064,02 грн. Про відкриття виконавчого провадження Позивач дізналася лише у 2025 році, після арешту рахунків. Згідно виконавчого напису Позивач нібито уклала з відповідачем кредитний договір № 630565423. Однак позивач наполягає та тому, що коштів у кредит у відповідача не брала та договорів не укладала, а приватний нотаріус видала виконавчий напис безпідставно. Позивач повідомила, що ніколи не мала банківської карти АТ «Альфа-Банк» або АТ «СЕНС БАНК». Повідомила, що Відповідач жодним чином не повідомив її про можливість досудового погашення заборгованості. Також вона не отримувала жодних повідомлень від приватного нотаріуса та жодних кредитних договорів з нотаріальним посвідченням не укладала.

На думку Позивача відсутні будь-які докази про укладення нею кредитного договору з АТ «Альфа-Банк» або АТ «СЕНС БАНК», з його нотаріальним посвідченням, а отже виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., належить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус Хара Н.С. не мала права вчиняти нотаріальні дії жодним чином не перевіривши факт безспірності (а.с. 2-6).

16.12.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому свої заперечення представник Відповідача мотивувала тим, що 26.11.2018 року, між АТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 630565423 відповідно до якого остання отримала кредитний ліміт у розмірі 39063,53 грн. за умови своєчасної сплати процентів та інших платежів згідно договору. В зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків за кредитним договором та наявністю заборгованості, 15.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С було вичинено виконавчий напис № 13872 про стягнення з відповідача на користь банку 29061,02 грн. за яким Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем 15.03.2021. було відкрито виконавче провадження № 65436845 за твердженнями відповідача АТ «АЛЬФА-БАНК» правомірно, без порушень законодавства та умов кредитного договору звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі та надало усі встановлені чинним законодавством України документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Факти, які підтверджують відсутність боргу, або невідповідність суми боргу, у матеріалах справи відсутні. Позивачем не надано суду жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Отже, на думку Відповідача, заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення; нотаріус не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису; нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30 денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України (а.с. 31-35).

27.01.2026 Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій вона просила заявлені в поданій нею раніше заяві задовольнити у повному обсязі, вважати відзив Відповідача, поданим з порушенням вимог ч. 4, ч. 5 ст. 178 ЦПК України. У відповіді на відзив Позивач знову, як і позовній заяві наполягала, що коштів у кредит не брала, жодних договорів з Відповідачем не підписувала та не посвідчувала у нотаріуса. Ніколи не мала банківської карти АТ «Альфа-Банк» або АТ «СЕНС БАНК». Вважає виконавчий напис нотаріуса № 13872 вчинений 15.03.2021 вчиненим з порушенням вимог законодавства. Окрім того Позивач звертає увагу на те, що Відповідач зазначає, що згідно з договором їй було видано кредитний ліміт в сумі 39063,53 грн, а просить стягнути 29061,02 грн, що на її думку є абсурдним. Вважає, що приватним нотаріусом Харою Н.С. було порушено усі етапи видачі виконавчого напису:

- не повідомлено боржника, що кредитор починає процедуру стягнення за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- не підтверджено безспірності вимог кредитора до боржника (а.с.45-49).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «СЕНС БАНК», у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна до суду не з`явилась. Про причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Будь-яких заяв, клопотань по справі до суду не надала.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (а.с. 21).

Разом з позовною заяваою позивачем подано клопотання про витребування доказів від 13.11.2025.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 28 листопада 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та витребувано докази від приватного нотаріуса (а.с. 24-25).

13.11.2025

16.12.2025 від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 31-40).

14.01.2026 від Позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 43).

27.01.2026 від Позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 45-50).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинено виконавчий напис за кредитним договором № 630565423 від 01.02.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк». Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 13872 (а.с. 16).

15 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 65436845 з примусового виконання Виконавчого напису № 13872 від 15 березня 2021 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 29 061,02 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, але більше суми 2906,1 грн (а.с. 10-10 зі звороту).

23 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. по виконавчому провадженню № 65436845 було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 32267,12 гривень (а.с. 11-11 зі звороту).

Відповідно до наданої суду оферти на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії та Анкети заяви до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» 01.02.2017 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 630565423. Суми кредиту, строків та інших умов кредитування з копії цих документів встановити не можливо через низьку їх якість (а.с. 12-15).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 09 вересня 2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 322, свідоцтво НОМЕР_2 , та позивач змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с. 9).

Судом встановлено, що позивач зверталася з питання видачі копії спірного виконавчого напису та кредитного договору та інших документів по справі до нотаріуса Хари Н.С. (а.с. 19), однак документу не отримала. На ухвалу суду від 28.11.2025 вказані документи також не надано.

ІV. Норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі в тексті - Порядок) та Постанова КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Тому, суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Однак, суду не надано доказів щодо обчислення, порядку нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування за кредитним договором, укладеним між Позивачем та ТОВ АТ «Альфа-Банк».

Крім того, законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір № 630565423 від 01.02.2017 був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постановах від 12.03.2020 та від 15.04.2020 у справах № 757/24703/18-ц та № 158/2157/17 відповідно.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, щодо наявності достатніх підстав для визнання виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем не було доведено того факту, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису позивач мав перед ним безспірну заборгованість саме такого розміру, який зазначений у кредитному договорі та у виконавчому написі, станом на час його вчинення.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо погашення позивачем кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), враховуючи, що позивач заперечує розмір заборгованості, вказаний в кредитному договорі. Також з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів заборгованість позивача була саме такого розміру, як зазначено у виконавчих написах. Відповідачем не було доведено факту направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги відповідача про сплату наявної заборгованості, надання її нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Отже, відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Тому відповідач не довів суду того, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним. Позивач звернувся до суду після вчинення виконавчого напису нотаріуса та заперечує наявність боргу у вказаному у ньому розмірі. Це, в своєю чергою, є достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи міститься квитанція від 24.10.2025 на суму 1211,20 грн., як факт підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви до суду. Отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13872, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 15 березня 2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКПО НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованості в розмірі 29061 грн 02 коп..

Стягнути з Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКПО НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Гаркуша