Провадження № 2/932/3818/25
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Фещенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

установив:

короткий опис справи

ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі Позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) у якому прохав суд:

- стягнути із Відповідача на свою користь заборгованість у сумі 40 137 (сорок тисяч сто тридцять сім гривень) 67 коп, витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн та витрати зі сплати витрат на правничу допомогу у сумі 9200,00 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2017 між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії для особисти потреб у розмірі 200 000,00 грн., з відсотковою ставкою 26 % річних, процентна ставка фіксована, обов`язків мінімальний платіж встановлено у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн.

Договір кредитної лінії укладено із Відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаний сторонами.

22 лютого 2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФОРТ» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до Відповідача.

23 лютого 2021 між ТОВ «ФК «ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до Відповідача. Таким чином, Позивач набув статусу кредитора за кредитним договором від 13.12.2017, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем.

Позивач зазначає, що станом на 23.02.2021 заборгованість Відповідача за кредитним договором перед Позивачем становить 40 137,67 грн.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду відкрито провадження за даним позовом, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач правом подання відзиву не скористався.

Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

щодо належного повідомлення Відповідача

Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному проваджені належним чином, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації (м. Дніпро, вул.Данили Нечая, буд. 5, зареєстрований із 10.02.2009 року по теперішній час), однак правом на подання заяв, клопотань, відзиву не скористався.

Належних дій для отримання судової кореспонденції не вчинив. До суду повернулися судові конверти із відміткою «закінчення строку зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду.

У силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

докази, досліджені судом

1. Анкета-Заява від 13.12.2017 року, підписана власноруч Відповідачем

2.Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 13 грудня 2017 року, відповідно до якого між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Розмір обов`язкового мінімального платежу пропоную встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 гривень.

3.Паспорт споживчого кредиту.

4.Копія паспорта Відповідача та карта платника податків.

5.Договір факторингу №1 від 22 лютого 2021 року, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФОРТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ФОРТ» приймає належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

6.Акт приймання-передачі реєстру боржників від 22 лютого 2021 року до договору факторингу №1 від 22 лютого 2021 року, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передав, а ТОВ «ФК «ФОРТ» отримав реєстр боржників від 22 лютого 2021 року.

7. Платіжне доручення №35 від 23 лютого 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФОРТ» перерахувало кошти АТ «АЛЬФА-БАНК» за право вимоги згідно договору факторингу №01 від 22 лютого 2021 року.

8. Витяг із додатку до договору факторингу №01 від 22 лютого 2021 року «Реєстр договорів, права вимоги за якими відсутпаються, та боржників за такими договорами» на суму 40 137,76 грн загального залишку заборгованості

9.Договір Факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФОРТ» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, вказаних у Реєстрі боржників.

10.Акт приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2021 року до Договору Факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФОРТ» передав, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» отримав реєстр боржників від 23 лютого 2021 року.

11.Платіжне доручення №129 від 23 лютого 2021 року, відповідно до якого «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» переказало кошти ТОВ «ФК «ФОРТ» за право вимоги згідно договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року.

12. виписка із додатку договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, відповідно до якої Відповідач має заборгованість у сумі 40 137,67 грн.

13.Розрахунок заборгованості за кредитом, відповідно до якої станом на 22 лютого 2021 року сума заборгованості Відповідача становить 40 137,67 грн.

14.Виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період із 13.12.2017 по 22.02.2021, згідно із якою Відповідач користувався кредитними коштами.

норми права, які застосував суд та висновки суду

У ч.ч.1,3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).

При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що 13 грудня 2017 між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії для особисти потреб у розмірі 200 000,00 грн., з відсотковою ставкою 26 % річних, процентна ставка фіксована, обов`язків мінімальний платіж встановлено у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн.

Аналогічні умови були визначені і в довідці про умови кредитування з використанням картки, який підписала відповідач. Кредитні кошти було надано споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживі потреби у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця. Разом з цим визначено порядок повернення кредиту.

АТ "АЛЬФА-БАНК" взяті на себе зобов`язання за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії виконав своєчасно і в повному обсязі, встановивши відновлювальну кредитну лінію та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку з кредитною картою Word Debit Mastercard.

Із вказаної виписки також убачається, що Відповідач користувався кредитними коштами, здійснював періодичні часткові погашення заборгованості.

22 лютого 2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив фактору, а фактор набув належне клієнтові право вимоги до боржників, у т.ч. Відповідача.

23 лютого 2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ "ФК " Еліт Фінанс " укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив фактору, а фактор набув належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, у т.ч. до Відповідача.

Із витягу із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, вбачається, що право вимоги до Відповідача за кредитним договором № CCNG-630808308 від 13.12.2017 на суму боргу 40 137,67 гривень, з яких: 35 163,92 гривень залишок по тілу кредиту; 4973,75 гривень залишок заборгованості за штрафними санкціями, передано від ТОВ «ФК ФОРТ» до ТОВ "ФК " Еліт Фінанс ".

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 13.12.2017, укладеним між АТ «Альфа Банк» та Відповідачем.

Відповідно до розрахунку заборговансоті за кредитом, Відповідач має заборгованість у сумі 40 137 (сорок тисяч сто тридцять сім гривень) 67 коп, яка складається із 34 515,70 грн заборгованість за тілом кредиту, 800 грн- штраф, 4173,75 грн заборгованість за відсотками, заборгованість із овердрафту 648,22 грн.

При цьому позивачем не зазначено, у чому полягають штрафні санкції у розмірі 800 грн, а також овердрафт у розмірі 648,22 грн.

Окрім того, із виписки по рахунку вбачається, що Відповідач використовував надані йому кредитні кошти та частково повертав отримані кошти, а банком, в свою чергу, списувались кошти як проценти за овердрафт, проте, кредитним договором не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт та інші, умовами договору від 13.12.2017 року сторони погодили лише процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 26 % річних та обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної заборгованості.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору як стягнення коштів за овердрафт, не надав підтвердження за що і на підставі чого нараховані штрафні санкції, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у сумі 1448,22 грн.

Заборгованість у розмірі 34 515,70 грн за тілом кредиту та 4173,75 заборгованості за відсотками підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований Відповідачем, а також випискою з особового рахунку.

Жодних контррозрахунків стороною Відповідача суду не надавалось.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення із Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитним договором №630808308 від 13.12.2017 у розмірі 38 689,45 грн: із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 34 515,70 грн, прострочена заборгованість за процентами 4173,75 грн.

щодо стягнення судового збору

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на Відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (3028,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (96,4%) у сумі 2919 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу

На підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано, договір №03-07/24 від 03.07.2024, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025, погоджений з адвокаткою Литвиненко О.І. на загальну суму 9200,00 грн, за змістом якого адвокат надав послуги по справі за позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Із копії акту прийому передачі наданих послуг від 02.06.2025 року вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг: 1) надання первинної консультації замовнику у справі (1 год.) - вартість послуг 1000 грн.; 2) правововий аналіз наявних документів у замовника (2 год.) - вартість послуг 4000 грн.; 3) підготовка та подання позовної заяви (2,1 год.) - вартість послуг 4200 грн. Всього 9200 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною, навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що із Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що на переконання Суду відповідатиме критеріям розумності, справедливості та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8,11-13,76, 81,141, 509, 525, 526, 625, 628, 1050 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України суд, -

постановив:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №630808308 від 13.12.2017 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 38 689,45грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн. 66 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 2919 грн. сплаченого судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а разом 5919 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення ухвалено 18.03.2026.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Еліт Фінанс», 03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40340222.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Оксана ЯРОЩУК