16.03.2026 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Чішман Л.М.
за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника відповідача адвоката Батрина Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -
Голова Державної служби України з безпеки на транспорті Зборовський Є. звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 90 993 500,00 грн шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення. Рішенням від 25.11.2025 у задоволенні позовної заяви відмовлено. 01.12.2025 від представника відповідача, адвоката Батрина М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідача 420000, 00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Батрин М.В. підтримав заяву та просив її задовольнити.Зазначив, що заявлений розмір судових витрат вважає цілком співмірним зі складністю справи, розгляд якої тривав п"ятнадцять місяців та в ході розгляду якої адвокатом подано низку заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань. Жодного предметного зауваження або доказу неспівмірності витрат зі сторони позивача не надано.
Представник позивача, Сусло Л.А. просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Зазначила, що «гонорар успіху» - це виключно домовленість між клієнтом та адвокатом про те, що у разі виграшу справи адвокат отримує певну суму коштів. Наданий відповідачем договір не містить жодних обґрунтованих розрахунків витраченого часу чи обсягу послуг, регулює лише внутрішні відносини адвоката та клієнта. Заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, таке стягнення призведе до необґрунтованого збагачення адвоката та покладе надмірне навантаження на державний бюджет України під час воєнного стану, письмові заперечення приєднані до матеріалів справи ( Т. 3 а.с. 116-138).
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1, 3 ст. 131 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 420 000, 00 грн є небґрунтованим та недоведеним належними доказами, зважаючи на об`єм та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи характер справи, що була розглянута.
З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу із позивача на користь відповідача в розмірі 80 000 грн. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу, на думку суду, у межах вказаної суми є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 78, 81, 89, 131, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 80 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 16.03.2026.

Суддя Л.М. Чішман