УХВАЛА

19 лютого 2026року

м. Київ

справа № 712/2287/24

провадження № 61-2025ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світан Ок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів (членських внесків) на утримання спільного майна будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСББ «Світан Ок» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на його користь борг з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4 693 грн, інфляційне збільшення 1 720,79 грн, 3 % річних в сумі 329,38 грн, а всього 6 743,17 грн, а також відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Світан Ок» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 693 грн, 3 % річних в сумі 329,38 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 720,79 грн, а всього 6 743,17 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Світан Ок» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2025 року залишено без задоволення.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2025 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Світан Ок» судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн.

Компенсовано ОСББ «Світан Ок» за рахунок державного бюджету 3 208 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції, в порядку визначеному законом.

У решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2025 року у даній цивільній справі залишено без змін.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок державного бюджету.

17 лютого 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до методики, застосованої у справі № 712/2288/24, а витрати на правничу допомогу зменшити до розумних меж (згідно з практикою у справі № 712/9768/23), посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України до категорії малозначних віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі складає 6 743,17 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 328 грн = 99 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

В ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2024 року зазначено, що ця справа підпадає під ознаки малозначної та підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо розрахунків ОСББ та співмірності витрат на послуги адвоката, а справа має виняткове значення для нього, оскільки він є особою з інвалідністю і стягнуті суми є непомірним фінансовим тягарем для нього.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами обставини (обов`язки власника, розмір внесків, наявність заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, доведеність розміру необхідних витрат на професійну правничу допомогу), а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами обставинами не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Доводи про те, що справа має істотне значення для заявника є необґрунтованими.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами двох попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягали б касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, не довів наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світан Ок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів (членських внесків) на утримання спільного майна будинку та прибудинкової території.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович