У Х В А Л А

щодо зупинення провадження у справі

04.03.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

за участю представника відповідача Євгена Путіліна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Одемо» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

у с т а н о в и в :

До початку судового засідання представник позивача подає письмове клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства. У клопотанні зазначається, що Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 25 червня 2025 року передав аналогічну справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тому представник позивача просить зупинити провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду вказаної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглянути клопотання про зупинення провадження у справі у його відсутність.

Представник відповідача ТОВ "Одемо" у судовому засіданні вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки у вказаному судовому рішенні Верховного Суду йдеться дещо про інший предмет спору та правовідносини, хоча на перший погляд вони є тотожними.

Дослідивши клопотання про зупинення та заслухавши думку представника відповідача, суд приходить до такого.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З роздрукованого судом примірника ухвали Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року видно, що у його провадженні перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки, яка була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У цій справі йдеться про правильність обраного позивачем способу захисту - повернення земельної ділянки власнику - у світлі усталеної практики Великої Палати Верховного Суду щодо права позивача заявити вимоги, спрямовані на захист порушеного права, передбачені главою 29 Цивільного кодексу України, у разі встановлення неукладеності правочину.

У подальшому Об`єднана Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

У вказаній вище ухвалі Друга судова палата Касаційного цивільного суду вказує, що відмова в задоволенні позову з підстав обрання неефективного способу захисту та вказівка на необхідність застосування іншого «не передбаченого законом» способу - про визнання відсутнім права оренди, рішення за наслідками задоволення якого не підлягає примусовому виконанню, не тільки не призведе до реального поновлення прав власника земельної ділянки, а фактично зумовить необхідність ініціювання нових судових процесів, не сприяє принципу процесуальної економії та своєчасному захисту порушених прав позивача, і створює ризики зловживання правами з боку орендарів, які є більш сильною стороною орендних правовідносин порівняно з власниками земельних ділянок - фізичними особами.

Таким чином, у судовій практиці Верховного Суду сформувалися два різні підходи щодо належного способу захисту у подібних правовідносинах, які не сприяють розумній передбачуваності судових рішень та створюють загальну атмосферу відсутності правової визначеності. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для уточнення (конкретизації) або відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22), Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) та у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24), Касаційного господарського суду у постанові від 15 жовтня 2024 року у справі № 910/14543/23 в частині того, що єдиним належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди, підтвердивши та уточнивши висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), про те, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, - шляхом викладення у мотивувальній частині судового рішення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок та/або скасування відповідного речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, залежно від встановлених обставин.

Вказана справа ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року прийнята до провадження і призначена до розгляду на 10 грудня 2025 року. Станом на день постановлення цієї ухвали у Державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про розгляд справи.

Суд вважає, що у справі, що розглядається, йдеться фактично про ті ж правовідносини, а також про обрання ефективного способу захитсу порушеного права. Отже, вказаний спір неможливо вирішити без висновку Великої палати Верховного Суду та сформування відповідної судової практики у подібних правовідносинах.

Тому провадження у справі підлягає зупиненю до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Згідно з пунктом 5 статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Керуючись статтями 251, 253 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Одемо» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, - зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ