УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

05.01.2026 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді Застрожнікової К.С.,

при секретарі судового засідання Кравченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ковальов Дмитро Валерійович, до Національного антикорупційного бюро України про захист гідності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із позовом до Національного антикорупційного бюро України про захист гідності, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не переміщення до укриття (бомбосховища) під час повітряних тривог під час затримання в період часу з 17 год. 07 хв. 19 лютого 2024 року до 13 години 21 хвилини 21 лютого 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2024 о 17:04 позивач був затриманий представниками НАЮУ за підозрою у вчиненні злочину у місті Запоріжжі. Після фактичного затримання позивач був доставлений в місто Київ, де утримувався у службовому кабінеті НАБУ. До ізолятора тимчасового тримання, розташованого по АДРЕСА_1 , позивач поміщений тільки 20 лютого 2024 року о 19 год. 10 хв. та утримувався там до 21 години 30 хвилин 21 лютого 2024 року. Також, під час етапування позивача із ізолятора тимчасового тримання до суду на території міста Києва оголошувалась повітряна тривога 21 лютого 2024 року з 12години 11 хвилини до 13 години 21 хвилини, у зв`язку із реальною загрозою повітряних атак російських військ по місту Києву. Не дивлячись на оголошення повітряної тривоги позивач не був поміщений до укриття. Описані обставини, на переконання позивача, свідчать про протиправну бездіяльність відповідальних співробітників НАБУ щодо незабезпечення безпеки життя позивача під час повітряної тривоги, та свідчать про застосування до позивача представниками правоохоронних органів України в період з 12 години 11 хвилин до 13 години 21 хвилини 21 лютого 2024 року включно катування у вигляді не переміщення позивача під час повітряної тривоги до спеціально обладнаного безпечного місця (укриття чи бомбосховища), чим життя позивача було поставлено під загрозу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С.

17.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

08.04.2025 до суду надійшов відзив від уповноваженого представника відповідача, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що детективом Національного бюро Ковалевським Д.Ю. здійснено затримання ОСОБА_1 19.02.2024 о 17 год. 04 хв., слідча дія тривала до 21 год. 05 хв., що відображено у протоколі затримання від 19.02.2024. Як вбачається зі змісту протоколу, будь-яких скарг від затриманого або його захисника не надходило, протокол підписано ними без зауважень. Після завершення слідчої дії затримання, ОСОБА_1 у супроводі конвою із детективів НАБУ та співробітників Управління спеціальних операцій національного бюро було доставлено за адресою проживання АДРЕСА_2 , де він зібрав необхідні собі речі, а також мав можливість поспілкуватись із рідними та поїсти. Після цього, ОСОБА_1 у супроводі конвою із детективів НАБУ та співробітників Управління спеціальних операцій Національного бюро доставлено до приміщення Національного бюро, в якому наявні споруди для укриття населення. До ізолятору тимчасового тримання позивача поміщено 20.02.2024 о 19:10. Таким чином, з боку відповідача жодної протиправної бездіяльності допущено не було, тому просили суд відмовити у задоволенні позову повністю, та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

30.07.2025 від представника позивача до суду надійшла заява із проханням долучити до матеріалів справи інформацію про затримання детектива НАБУ з числа групи детективів, який приймав участь у затриманні позивача.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, а також докази, додані до відзиву відповідача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі по причині, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, виходячи із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Так, із поданих до суду матеріалів, доданих до позову, вбачається, що ОСОБА_1 має процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 24.04.2023, та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КПК України.

У поданому позові, позивач скаржиться на бездіяльність органу досудового розслідування стосовно незабезпечення його безпеки під час затримання в період часу з 17 години 07 хвилини 19 лютого 2024 по 13 години 21 хвилина 21 лютого 2024 року, щодо не переміщення позивача до укриття під час повітряних тривог.

Водночас, із врахуванням приписів ч. 2 ст. 303 КПК України позивач, маючи процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні, має звернутись із відповідною скаргою стосовно жорстокого, на його переконання, поводження під час затримання у межах кримінального провадження.

Зазначене вище свідчить про те, що вказаний позов не може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 256, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ковальов Дмитро Валерійович, до Національного антикорупційного бюро України про захист гідності, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений судовий збір у сумі 1 211, 20 грн.

Роз`яснити позивачеві ОСОБА_1 про його право звернутись до Вищого антикорупційного суду із відповідною скаргою стосовно жорстокого, на його думку, поводження у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 24.04.2023, в порядку кримінального судочинства, відповідно до приписів ст. ст. 314-316 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 05.01.2026

Суддя К.С. Застрожнікова