ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/488/26 Справа № 199/8015/24 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №199/8015/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Виробників фрикційних матеріалів», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про витребування майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Подорець О.Б.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «КЛАССИК» через систему «Електронний суд» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом до ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», ТОВ «ЕКСПОХІМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ТОВ «КЛАССИК» є власником автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду від 29 жовтня 2009 року, виконавчого листа Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року та витягу про реєстрацію права власності від 16 червня 2010 року, виданого КП «Дніпропетровське міжміське БТІ».

Зазначає, що 01 червня 2017 року між ТОВ «КЛАССИК» та фізичними особами - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 було укладено договори купівлі-продажу 99/100 частин майна автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стверджує, що за вказаними договорами не були здійснені оплати, а також на вчинення вказаних правочинів була відсутня згода учасників, що підтверджує відсутність волевиявлення позивача на вчинення вказаних правочинів.

31 січня 2018 року укладено договір поділу майна, в рамках якого було здійснено поділ не існуючої споруди, яка відчужувалась на користь ОСОБА_10 , а саме літ. Ж-1 навіс.

Зауважує, що про порушення своїх прав позивач дізнався 15 листопада 2023 року після звернення ОСОБА_10 , в якому було наявне посилання на акт обстеження інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_11 від 01 листопада 2023 року, з якого вбачається, що літ. Ж-1 навіс не зазначено ані в технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, ані в натурі.

Також зауважує, що вже поділені на окремі об`єкти нерухомого майна частини автостоянки по АДРЕСА_1 були відчужені іншим особам через акти приймання-передачі від 04 березня 2019 року, які нібито були посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А., яка на запит Позивача надала відповідь, що нею не посвідчувались вказані акти приймання-передачі.

У зв`язку з чим просить суд - витребувати майно із чужого незаконного володіння, а саме від:

- ОСОБА_4 об`єкт нерухомого майна будівлю гаражу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 712,7 кв.м., що складається з: будівля гаражу Літ. И, мостіння І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 24621626;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК», об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 334,0 кв.м., що складається з: літ. Ж - навіс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44041161;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», ; ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 28/100 ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК», , об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ.Б-1-будівля вартовоі? №2, загальною площею 22,8 кв.м, літ.В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м, літ.Е - навіс загальною площею 721 кв.м, літ.Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м, літ.Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м, літ.Д - сараи? (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м, літ.З - сервіснии? пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м, літ.К - навіс загальною площею 692,2 кв.м, літ.Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м, літ.М - навіс загальною площею 136,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44040684;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ», , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК», , об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: літ.А-1 - будівля вартовоі? №1, літ.а-1 - прибудова, літ.а - ганок, літ.а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 30953039.

Також просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «КЛАССИК» до ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», ТОВ «ЕКСПОХІМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням, представник ТОВ «КЛАССИК» - адвокат Волошина К.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що вищевказане рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що 15 листопада 2023 року до ТОВ «КЛАССИК» звернулась ОСОБА_8 з претензією щодо не існування в натурі об`єкту, який було відчужено на її користь з боку ТОВ «КЛАССИК».

Також зазначає, що ТОВ «КЛАССИК» перевірив вказані дані та вивчивши всі обставини, внаслідок чого йому стало відомо про те, що будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , були безпідставно, всупереч волі ТОВ «КЛАССИК», відчужені на користь третіх осіб, у зв`язку з чим позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра для захисту своїх інтересів.

Вказує, що після протиправного відчуження від ТОВ «КЛАССИК» часток об`єкта нерухомого майна та неправомірного його поділу, спірний об`єкт нерухомого майна був неодноразово переоформлений на підставі нікчемних та підробних документів.

Відзначає, що майно переходило не за відплатними договорами, а за актами приймання-передачі та договорами дарування, що свідчить про відсутність будь-яких ознак добросовісності у подальших набувачів майна. Слід зазначити, що така форма переоформлення об`єкта нерухомого майна не відповідає чинному на момент здійснення державної реєстрації права власності законодавства та не відповідає порядку державної реєстрації.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення від 06 червня 2025 року у справі №199/8015/24 (провадження №2/199/600/25) не дослідив належним чином ключові докази, надані позивачем на підтвердження незаконного вибуття майна з його володіння, фіктивність правочинів та підробку документів.

Також вказує, що у рішенні суду взагалі відсутній аналіз листа Головного управління статистики від 07 листопада 2023 року №02-06/2176-23.

Звертає увагу, що суд не перевірив фінансову звітність ТОВ «КЛАССИК» за 2017 рік і не дослідив, чи були здійснені платежі за договорами. Відсутність дослідження ключового доказу порушує норми ст.89 ЦПК України, яка зобов`язує суд оцінити докази у їх сукупності. Ігнорування цього доказу призвело до неправильного висновку суду про правомірність правочину від 01 червня 2017 року, що призвело до відмови у задоволенні позовних вимог.

Зауважує, що з листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. від 16 вересня 2024 року №277/01-16 вбачається, що нотаріусу директор ТОВ «КЛАССИК» не надавав оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «КЛАССИК» про надання згоди на укладання зазначених договорів.

Зазначає, що суд не згадує цей лист у мотивувальній частині рішення та не аналізує його зміст.

Вважає, що відсутність оцінки доказів щодо порушення корпоративних процедур свідчить про невідповідність рішення ст.12 ЦПК України, яка вимагає змагальності сторін, та ст.263 ЦПК України, яка зобов`язує суд обґрунтувати свої висновки. Не дослідження цього доказу призвело до помилкового визнання правочинів від 01 червня 2017 року та 31 січня 2018 року дійсними.

Також зазначає, що суд першої інстанції не проаналізував акт обстеження та не перевірив, чи існує літ.Ж1 у технічній документації або в натурі. У рішенні відсутнє посилання на цей доказ, що порушує ст.77 ЦПК України, яка вимагає оцінки доказів, що стосуються предмета спору. Ігнорування акту обстеження призвело до помилкового визнання договору поділу від 31 січня 2018 року дійсним, що вплинуло на відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд не проаналізував лист нотаріуса Новікової Н.А. від 10 вересня 2024 року №106/01-16 і не перевірив достовірність актів приймання-передачі від 04 березня 2019 року.

При цьому, у рішенні відсутнє обґрунтування, чому цей доказ не враховано, що порушує ст.89 ЦПК України.

Зауважує, що суд не звернув уваги на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були учасниками «Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр)» або вносили майно до його статутного капіталу.

Також, рішення суду не містить оцінки того, що сам акт приймання-передачі нерухомого майна від 04 березня 2019 року №04/03-19 містить посилання на договори купівлі-продажу які, як з`ясувалося, ніколи не укладались ТОВ «КЛАССИК» і були відсутні в реєстраційній справі.

Вважає, що неналежна оцінка цих доказів судом є грубим процесуальним порушенням, що має бути враховано при перегляді апеляційним судом оскаржуваного рішення.

Також вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив ключові докази, надані позивачем, не провів всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, як того вимагає норма ст.89 ЦПК України.

Зазначає, що жодні з наведених позивачем доказів не отримали належної оцінки в рішенні, а їх відхилення не мотивоване, що прямо суперечить вимогам ч.2 та ч.3 ст.89 ЦПК України.

Зауважує, що ігнорування судом поданих позивачем доказів порушило принцип змагальності, оскільки суд не створив рівних умов для доказування та не дослідив належним чином аргументи однієї зі сторін (всупереч приписам статті 12 ЦПК України).

Зазначає, що Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, ухвалюючи рішення від 06 червня 2025 року у справі №199/8015/24, допустив систематичні та грубі порушення як норм матеріального, так і процесуального права. Це призвело до необґрунтованого та незаконного рішення, яке має бути скасоване в апеляційному порядку.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року скасувати частково, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме просив суд:

- витребувати від ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», , на користь ТОВ «КЛАССИК», , об`єкт

нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 334,0 кв.м., що складається з: літ. Ж - навіс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44041161;

- витребувати від ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», ; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «КЛАССИК», , об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. Б-1 - будівля вартової №2, загальною площею 22,8 кв.м, літ. В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м, літ. Е - навіс загальною площею 721 кв.м, літ. Е1 навіс загальною площею 558,2 кв.м, літ. Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м, літ. Д сарай (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м, літ. З - сервісниий пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м, літ. К - навіс загальною площею 692,2 кв.м, літ. Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м, літ. М - навіс загальною площею 136,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44040684.

Представник відповідачів ТОВ «ЕКСПОХІМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - адвокат Плотніченко Д.Г., скориставшись своїм правом, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначає, що позивач ТОВ «КЛАССИК» в особі директора ОСОБА_12 звертаючись з позовом до суду вказував, що втратив право власності на спірний об`єкт нерухомого майна у незаконний спосіб, зокрема на начебто відсутність згоди учасників ТОВ «КЛАССИК» на укладення договорів купівлі-продажу, а також на відсутність оплати за вказаними договорами.

Звертає увагу, що Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «КЛАССИК» від 04 травня 2017 року керівнику Товариства ОСОБА_13 доручено продавати або відчужувати у будь-який спосіб майно, що належить товариству, для чого йому надано право підписувати та укладати угоди, договори купівлі-продажу щодо відчужуваного майна без доручення. Справжність підписів учасників товариства ОСОБА_14 та ОСОБА_6 посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куликовим С.В. та зареєстровано в реєстрі за №№586, 587 відповідно.

Вказує, що позивач жодним чином не оскаржує законність Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «КЛАССИК» від 04 травня 2017 року, тобто твердження позивача про факт відсутності згоди учасників ТОВ «КЛАССИК» на укладання спірних договорів купівлі-продажу не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в матеріалах справи містяться належні, допустимі та достовірні докази щодо наявності згоди учасників ТОВ «КЛАССИК» на укладання спірних договорів купівлі-продажу та щодо наявності оплати за спірними договорами.

Зауважує, що вказане виключає наявність порушеного права позивача, що в свою чергу позбавляє позивача статусу титульного володільця спірного майна, що виключає можливість задоволення віндикаційного позову.

Також зауважує, що зі спірних правовідносин вбачається, що відповідачі, які є власниками спірного майна, є добросовісними набувачами, оскільки правомірно отримали майно у власність на підставі дійсних та не скасованих правочинів у осіб, що мали право відчужувати таке майно.

Вказує, що спірний об`єкт нерухомості був неодноразово змінений, зокрема шляхом договору поділу та реконструкцією об`єкту, якою фактично змінено характеристику та господарське призначення об`єкту.

Звертає увагу на відсутність порушеного права позивача та на наявність в діях позивача суперечливої поведінки.

Вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту у позовній вимозі щодо витребування у ОСОБА_4 майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), оскільки останній не є власником зазначеного майна.

Також вважає, що позивачем теж невірно обрано спосіб захисту у позовній вимозі щодо витребування у ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на свою користь нерухомого майна, зокрема будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер запису про право власності 44040684, оскільки опис майна, що наведений позивачем, не ідентичний інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та не вірно зазначені номери запису про право власності, що унеможливлює виконання рішення суду, у разі задоволення такої позовної вимоги.

Зазначає, що заявлені позовні вимоги до ТОВ «ЕКСПОХІМ» теж не можуть бути задоволені, оскільки позивач просить витребувати від відповідача ТОВ «ЕКСПОХІМ» об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) номер запису про право власності 30953039, проте відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на час розгляду справи, вказане майно не належить ТОВ «ЕКСПОХІМ».

Позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки ТОВ «ЕКСПОХІМ» не є власником спірного майна, окрім цього позивачем не вірно зазначено номери запису про право власності, що унеможливлює виконання рішення суду, у разі задоволення такої позовної вимоги.

Також посилаючись на правову позицію Верховного суду викладену у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16 та у постанові від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20, зазначає, що неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Зазначає, що в ході судового розгляду судом першої інстанції було досліджено всі наявні матеріали справи, при цьому всі учасники справи надавали пояснення та свої аргументи щодо кожного письмового доказу, що підтверджується наявними в матеріалах справи журналами судових засідань.

Зауважує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки з апеляційної скарги не вбачається в чому полягає необґрунтованість рішення суду, яке прийнято на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин. Вказані обставини підтверджені належними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а судом надано оцінку всім аргументам учасникам справи.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дорошевська М.І., скориставшись своїм правом, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням вимог норм процесуального права.

Вказує, що застосування віндикації можливе лише за умови відсутності між законним власником (володільцем) та фактичним володільцем договірних відносин, тобто коли майно перебуває у останнього не на підставі договору, укладеного з власником.

Зауважує, що при вирішенні питання про можливість застосування віндикації суд має встановити обставини, за яких майно вибуло з володіння власника, зокрема, підставою може бути вибуття майна без волі власника або особи, якій воно було передане. Водночас, якщо власник добровільно передав майно іншій особі, подальше його витребування у добросовісного набувача стає неможливим.

Звертає увагу, що у даній справі позов подано ТОВ «КЛАССИК» в особі директора ОСОБА_12 , який посилається на те, що товариство втратило право власності на спірний об`єкт нерухомості незаконним шляхом, зокрема через відсутність згоди учасників на укладення договорів купівлі-продажу та через відсутність оплати за цими договорами.

Однак, зазначені твердження спростовуються положеннями п.3 Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «КЛАССИК» від 04 травня 2017 року, відповідно до якого обраному директору ОСОБА_13 було надано повноваження продавати чи відчужувати будь-яке майно товариства у будь-який спосіб та підписувати відповідні договори без додаткових доручень. Справжність підписів учасників ( ОСОБА_14 та ОСОБА_6 ) підтверджена приватним нотаріусом Куликовим С.В. і зареєстрована належним чином, а отже, твердження про відсутність згоди учасників не відповідає фактичним обставинам.

Крім того, зазначає, що відповідно до п.2.1 Договору купівлі-продажу 18/100 частин будівель і споруд від 01 червня 2017 року, укладеного між ТОВ «КЛАССИК» та ОСОБА_4 , продаж здійснено за 36 194 грн., які продавець отримав у повному обсязі до підписання договору, що підтверджено підписом представника продавця. Аналогічні умови містяться у пунктах 2.1. Договорів купівлі-продажу 7/100 частин (з ОСОБА_9 ), 8/100 частин (з ОСОБА_5 ) та 66/100 частин (із ОСОБА_6 ).

Звертає увагу, що у даній справі відсутні підстави для застосування віндикації, оскільки спірне майно вибуло з володіння ТОВ «КЛАССИК» на підставі чинних договорів купівлі-продажу, укладених уповноваженим органом управління товариства за наявності згоди учасників. Усі наведені обставини у сукупності свідчать про правомірність переходу права власності на спірне майно до відповідачів.

Зауважує, що відповідач ОСОБА_3 набула права власності на спірне майно на законних підставах, шляхом укладення та посвідчення нотаріальних договорів купівлі-продажу, які містяться у матеріалах справи, майно придбавалось на платній основі про що свідчить укладення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу гаража від 09 червня 2021 року, які зареєстровані в реєстрі за №2119, №2120, №2121, №2122, №2123, №2124, №2125, №2126, №2127, №2128.

Вказує, що дані договори укладені з дотриманням норм законодавства, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., а відомості щодо права власності ОСОБА_4 на об`єкти нерухомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Поряд з цим, 11 серпня 2022 року між ТОВ «ЕКСПОХІМ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування 48/100 частин будівель та споруд, згідно з яким ОСОБА_3 прийняла у дар 28/100 частин нерухомого майна.

Зазначає, що юридична особа може бути стороною договору дарування (дарувальником або обдаровуваним), якщо це не суперечить вимогам її установчих документів (ст.92 ЦК України).

Таким чином, права ОСОБА_3 на все спірне майно виникли як у результаті оплатних правочинів, так і на підставі інших передбачених законом договорів, що у своїй сукупності свідчить про законність набуття нею права власності, а отже, як цілком правильно та правомірно встановлено судом першої інстанції, з огляду на те, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достовірні докази існування згоди учасників та факту оплати за договорами від 01 червня 2017 року, що свідчить про законність їх укладення і відсутність порушення прав ТОВ «КЛАССИК».

Особливо звертає увагу, що у ТОВ «КЛАССИК» не має статусу титульного володільця щодо спірного майна, а підстави для задоволення віндикаційного позову відсутні.

Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи судом апеляційної інстанції складає 20 000 грн, докази понесення яких будуть надані суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня ухвалення постанови.

У зв`язку з чим просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «КЛАССИК» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року у справі № 199/8015/24 - відмовити, а судові витрати покласти на скаржника. Стягнути з ТОВ «КЛАССИК» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Представник відповідача ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» - адвокат Шашло Д.С., скориставшись своїм правом, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що не містять жодних посилань на конкретні порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, а тому не підлягають задоволенню.

Зазначає, що 16 вересня 2021 року ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15 вересня 2021 року набуло права власності на об`єкти нерухомості за реєстраційними номерами об`єктів нерухомого майна 2101 та 2101, посвідченими приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. за реєстрами №№1113 та 1114 відповідно.

Також зазначає, що 11 серпня 2022 року на підставі договору дарування 48/100 частин будівель та споруд за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2101 було відчужено ОСОБА_1 (5/100), ОСОБА_2 (15/100), ОСОБА_3 (28/100) частини вказаного об`єкту.

Зауважує, що ТОВ «КЛАССИК» в своїй апеляційній скарзі вказує на нікчемність договорів купівлі-продажу укладених з фізичними особами на відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема, будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проте зазначене спростовується доказами наявними в матеріалах справи.

Так, зміст спірних договорів був досліджений судом першої інстанції, а з огляду на те, що вказані договори не містять конкретних умов щодо порядку проведення розрахунку, а кожна сторона своїм підписом підтвердила зміст договору, у тому числі і проведення оплати за придбану частину нерухомого майна, що посвідчено нотаріально, свідчить про відсутність підстав стверджувати, що ТОВ «КЛАССИК» не отримало відповідну оплату.

Зазначає, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що учасники ТОВ «КЛАССИК» не надавали будь-яку згоду на проведення вищевказаних правочинів, спростовуються матеріалами справи, оскільки в суді першої інстанції було досліджено Протокол №3 загальних зборів учасників ТОВ «КЛАССИК» від 04 травня 2017 року, яким керівнику ТОВ «КЛАССИК» - Білявському А.А. надано повноваження на вчинення без доручення від імені товариства будь-які договори та правочини щодо відчуження належного товариству майна.

Також зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення прав ОСОБА_10 також спростовуються матеріалами справи, оскільки в них відсутня претензія останньої до ТОВ «КЛАССИК», що викликає сумнів у порушенні її прав взагалі.

Вказує, що ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» вважає себе добросовісним набувачем спірних об`єктів нерухомого майна, оскільки здійснило реєстрацію права власності в законний спосіб та у відповідному порядку.

Зауважує, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Звертає увагу, що з огляду на подані ТОВ «КЛАССИК» докази, останнє не довело наявності усіх зазначених елементів для віндикації спірного майна.

Вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки відповідають обставинам справи, без порушень норм процесуального або матеріального права, а ТОВ «КЛАССИК» не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача ТОВ «КЛАССИК» - адвокат Волошина К.Ю. у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог, в межах зазначених в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів ТОВ «ЕКСПОХІМ», Єжова С.Ю., ОСОБА_4 - адвокат Плоніченко Д.Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» - адвокат Шашло Д.С. також заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила у її задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дорошевська М.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є витребування з чужого незаконного володіння наступних об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 :

будівлі гаражу, загальною площею 712,7 кв.м., що складається з: будівля гаражу Літ. И, мостіння І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 24621626;

будівлі та споруди, загальною площею 334,0 кв.м., що складається з: літ. Ж-навіс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44041161;

будівлі та споруди, що складається з: літ.Б-1 - будівля вартовоі? №2, загальною площею 22,8 кв.м, літ.В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м, літ.Е - навіс загальною площею 721 кв.м, літ.Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м, літ.Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м, літ.Д - сараи? (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м, літ.З - сервіснии? пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м, літ.К - навіс загальною площею 692,2 кв.м, літ.Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м, літ.М - навіс загальною площею 136,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 44040684;

- будівлі та споруди, що складаються з: літ.А-1 - будівля вартової №1, літ.а-1 - прибудова, літ.а - ганок, літ.а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності: 30953039.

Судом також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім «Виробників фрикційних матеріалів», , зареєстровано нерухоме майно, що розташовано за адресою: м.Дніпро, вулиця Висоцького, буд.3:

- будівлі та споруди, літ.Ж - навіс загальною площею 334.0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на який зареєстровано 16.09.2021 року приватним нотаріусом ДМНО Карпенко Наталією Вікторівною на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна, серія та реєстр №1113,1114/НРК 571482, укладеного 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім Виробників фрикційних матеріалів». Розмір частки 1/1;

- будівлі та споруди: літ.Б1 - будівля вартової №2, загальною площею 22.8 кв.м., літ.В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м., літ.Е - навіс загальною площею 721 кв.м., літ. Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м., літ.Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м., літ.Д - сарай (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м., літ.З - сервісний пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м., літ.К навіс загальною площею 692,2 кв.м., літ.Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м., літ.М - навіс загальною площею 136,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на які зареєстровано 16.09.2021 приватним нотаріусом ДМНО Карпенко Наталією Вікторівною на підставі договору про встановлення порядку володіння та користування нерухомим майном, що є спільною частковою власністю, серія та номер: реєстровий №387, бланки НСК324614, НСК324615, видані 23.05.2023 приватним нотаріусом ДМНО Дажук М.В.; акта прийому-передачі рухомого майна, серія та номер: НРК571483/реєстр №1111,1112, укладеного 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Виробників фрикційних матеріалів».

Розмір частки 52/100, що складається з: літ.Е - навіс загальною площею 721 кв.м., літ. Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м., літ.Д - сарай (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м., літ.3 - сервісний пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м. В загальному користуванні: проїзд (замощення) між будівлями літ.А-1, а-1 та літ.Б-1, проїзд (замощення) між навісами літ.Ж, Ж1 та навісом літ.К.

- Будівлі та споруди, літ.Ж1 - навіс загальною площею 296,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, право власності на яке зареєстровано 24.05.2023 приватним нотаріусом ДМНО Карпенко Наталією Вікторівною на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна, серія та реєстр НСЕ475557, реєстрові номери 230, 231, укладеним 23.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім Виробників фрикційних матеріалів». Розмір частки 1/1;

- будівлі та споруди, літ.А-1 - будівля вартової №1, літ.а-1 - прибудова, літ.а - ганок, літ.а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, право власності на які зареєстровано 24.05.2023 приватним нотаріусом ДМНО Карпенко Наталією Вікторівною на підставі акта прийому-передачі нерухомого майна, серія та номер: НСЕ475554, реєстрові номери 228 і 229, укладений 23.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експохім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім Виробників фрикційних матеріалів». Розмір частки 1/1.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 у справі №904/1540/20 витребувано у Істерн Трайдінг Лімассол ( АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» (49017, м.Дніпро, вул.Кам`янська, 36, офіс 109, ) нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 а саме: літ. Б1 - будівля вартової №2, літ. Е - навіс, літ. Е1 - навіс, літ. К - навіс, літ. Л - навіс, літ. М - навіс, літ. В - будівля гаражу (незав.), літ. Г - вбиральня, літ. Д - сарай (тимч.), літ. З - сервісний пункт (тимч.); скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №30952876 про реєстрацію права власності (реєстрація переходу права власності) від 30.03.2019 на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна №04/03-19 від 04.03.2019 видавник ОСОБА_6 , ОСОБА_15 (причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Кіпр).

Договором дарування 48/100 частин будівель та споруд від 11.08.2022, укладеного між ТОВ «ЕКСПОХІМ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іванютіним-Сандомирським Л.О., зареєстрованого у реєстрі за №4402, ОСОБА_1 набув право власності на 5/100 частин нерухомого майна, ОСОБА_2 на 15/100, ОСОБА_3 на 28/100, будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з - літ.Б-1 - будівля вартової №2, загальною площею 22.8 кв.м., літ. В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м., літ. Е - навіс загальною площею 721 кв.м., літ.Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м, літ.Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м., літ.Д - сарай (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м., літ. З - сервісний пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м., літ. К - навіс загальною площею 692,2 кв.м., літ. Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м., літ.М - навіс загальною площею 136,1 кв.м.

За договором купівлі-продажу 18/100 частин будівель та споруд, укладеного між ТОВ «КЛАССИК» та ОСОБА_4 01.06.2017, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Щетіловою О.В., нерухоме майно, яке складається з - літ. И - навіс, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , перейшло у власність ОСОБА_4 .

Право власності ОСОБА_4 підтверджено також рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2020 по справі №199/378/20.

За договором купівлі-продажу гаражу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 09.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Дажук М.В., нерухоме майно, яке складається з гаражу № НОМЕР_4 загальною площею 41,6 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 , перейшло у власність ОСОБА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору, а за відсутності в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач ТОВ «КЛАССИК» в обґрунтування своїх вимог посилається на норми ст.ст.203, 215, 229, 230 ЦК України і вважає, що перехід прав на нерухоме майно (частин будівель та споруд), що належало ТОВ «КЛАССИК», починаючи з договорів купівлі-продажу часток від 01.06.20217р. укладених відповідно з третіми особами по даній справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та в подальшому відбувся за недійсними та нікчемними правочинами.

Зокрема договори купівлі-продажу від 01.06.2017 року, укладені між ТОВ «КЛАССИК» та фізичними особами:

- ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу 8/100 частин будівель та споруд, згідно з яким ОСОБА_5 сплатив на користь ТОВ «КЛАССИК» 16 086 гривень;

- ОСОБА_4 дговір купівлі-продажу 18/100 частин будівель та споруд, згідно з яким ОСОБА_4 сплатив на користь ТОВ«КЛАССИК» 36 194 гривень;

- ОСОБА_6 договір купівлі-продажу 66/100 частин будівель та споруд, згідно з яким ОСОБА_6 сплатила на користь ТОВ «КЛАССИК» 132 710 гривень;

- Нарзієвою Єлизаветою договір купівлі-продажу 7/100 частин будівель та споруд,

згідно з яким ОСОБА_8 сплатила на користь ТОВ «КЛАССИК» 14 076 гривень,

вважає фіктивними, тобто такими, що укладались без мети настання реальних юридичних наслідків, без додержання процедур, визначених чинним на момент укладання договорів купівлі-продажу законодавством і фактично були направлені виключно на протиправне заволодіння майном ТОВ «КЛАССИК».

Обґрунтовує свої висновки тим, що у ТОВ відсутні документи, які б підтверджували оплату покупцями придбаних часток майна товариства, а також відсутністю згоди засновників (учасників) товариства на укладання на той час діючим директором ТОВ «КЛАССИК» даних договорів купівлі-продажу, що останній повинен був отримати в силу положень чинного на момент укладання спірних договорів Закону України «Про господарські товариства», а також в силу положень Статуту ТОВ «КЛАССИК». Протокол погодження на відчуження 99/100 частки майна Товариства відсутній, що підтверджується листом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О. В. від 16.09.2024 року №277/01-16, з якого вбачається, що нотаріусу директор ТОВ «КЛАССИК» не надавав оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «КЛАССИК» про надання згоди на укладання зазначених договорів.

Крім того, вважає нікчемним договір про поділ нерухомого майна у натурі

від 31.01.2018 року, укладений між ТОВ «КЛАССИК» та третіми особами по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним

нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О. В., реєстр. №667.

Зазначає, що згідно з п.1.2 зазначеного договору: «Згідно з описом нерухомого майна, який наведено в правовстановлюючих документах та в технічному паспорті, нерухоме

майно в цілому складається з: літ. А-1 - будівля вартової №1, літ.А1 - прибудова, літ.а - ганок, літ.а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м., літ.Б1 - будівля вартової №2,

загальною площею 22,8 кв.м., літ.Е - навіс, літ.Е1 - навіс, літ.Ж - навіс, літ.И - навіс, літ.К - навіс, літ.Л - навіс, літ.М - навіс, літ.В - будівля гаражу (незав.), літ.Г - вбиральня, літ.Д - сарай (тимч.), літ.З - сервісний пункт (тимч.) №1-5 І споруди».

Відповідно до п.1.9 вказаного договору відповідно до актів №№10-17, 10-17/1, 10-17/2,

10-17/4, виданих 15.01.2018 року ТОВ Департамент землеустрою, містобудування та оцінки майна», складених інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_16 , та з метою припинення спільної часткової власності між Співвласником-1, Співвласником-2,

Співвласником-3, Співвласником-4 та Співвласником-5, досягнуто домовленості провести поділ нерухомого майна у натурі, пропорційно належним їм часткам у праві спільної часткової власності наступним чином шляхом поділу об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 101 на два окремі об`єкти та два права власності на них.

Згідно з п.1.10 ТОВ «КЛАССИК» набуває у приватну власність окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості будівлі та споруди літ.А1 будівля вартової №1, літ.а1 - прибудова, літ.а - ганок, літ.а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м.

Згідно з п.1.11 ОСОБА_4 набуває у приватну власність окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди літ.И - навіс, загальною площею 712,7 кв.м.

Згідно з п.1.12 ОСОБА_6 набуває у приватну власність окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди літ.Б1 будівля вартової №2, загальною площею 22,8 кв.м., літ.В - будівля гаражу (незав.) загальною площею 36,9 кв.м., літ.Е навіс загальною площею 721 кв.м., літ.Е1 - навіс загальною площею 558,2 кв.м., літ.Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м., літ.Д - сарай (тимч.) загальною площею 24,6 кв.м., літ.З - сервісний пункт (тимч.) загальною площею 60 кв.м., літ.К - навіс загальною площею 692,2 кв.м., літ.Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м., літ.М - навіс загальною площею 136,1 кв.м.

Згідно з п.1.13 ОСОБА_5 набуває у приватну власність окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди літ.Ж - навіс загальною площею 334,0 кв.м.

Згідно з п.1.14 ОСОБА_8 набуває у приватну власність окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди літ.Ж1 - навіс загальною площею 296,2 кв.м.

Зазначає, що з положень даного договору поділу вбачається, що ОСОБА_8 , є громадянкою Ізраїлю, не розуміє повною мірою українську мову. Вважає, що остання була введена в оману шляхом виділення їй в ході поділу неіснуючої споруди, оскільки літ. Ж1 навіс, загальною площею 296,2 кв.м., не значиться ані у п.1.2 Договору поділу, ані у технічному опису об`єкта нерухомого майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ані на плані земельної ділянки, що є складовою частиною технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна.

Саме тому ОСОБА_8 звернулась 15.11.2023 року до ТОВ «КЛАССИК» з вимогою щодо застосування наслідків недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу 7/100 і договору поділу об`єкта нерухомого майна від 31.01.2018 року, шляхом відшкодування їй грошових коштів. Дані обставини свідчать, що договір поділу об`єкта нерухомого майна,

укладений 31.01.2018 року є нікчемним, оскільки укладений в силу обману. А згідно ст.230 ЦК України такий правочин визнається недійсним.

Після протиправного, на переконання позивача, відчуження від ТОВ «КЛАССИК» часток об`єкта нерухомогомайна та неправомірного його поділу, вказаний об`єкт нерухомого майна був

неодноразово переоформлений на підставі нікчемних та підробних документів.

Подальші дії щодо реєстрації об`єктів нерухомого майна позивач також вважає протиправними, та зазначає, що після укладання та державної реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 було створено п`ять нових об`єктів нерухомого майна:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівля гаражу,

що належала ОСОБА_4 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_5 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_6 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_17 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ТОВ «КЛАССИК».

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і

споруди, що належали ОСОБА_5

05.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович Комунального

підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради

Дніпропетровської області здійснив державну реєстрацію переходу права власності

від ОСОБА_5 на Істерн ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) на підставі

акту приймання-передачі від 04.03.2019 №04/03-19, який було складено на білому

аркуші з посвідчувальним написом приватного нотаріуса Дніпровського міського

нотаріального округу Новікової Н.А., реєстр. №№531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538,

539.

Вважає даний акт приймання-передачі підробним, оскільки відповідно до листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н.А.

від 10.09.2024 року №106/01-16, нею не вчинялись вказані нотаріальні дії і акт виготовлено на білому аркуші, а не спеціальному нотаріальному бланку.

28.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович здійснив державну реєстрацію переходу права власності від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» на підставі акта приймання-передачі від 28.03.2019 року №2415, 2416.

16.09.2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу

Карпенко Наталія Вікторівна здійснила державну реєстрацію переходу права

власності від ТОВ «ЕКСПОХІМ» до ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15.09.2021 року, реєстр. №№1113,1114.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і

споруди, що належали ОСОБА_6

05.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович Комунального

підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області здійснив державну реєстрацію переходу права власності

від ОСОБА_6 на Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ) на підставі акту

приймання-передачі від 04.03.2019 №04/03-19, який також було складено на білому аркуші

з посвідчувальним написом приватного нотаріуса Дніпровського міського

нотаріального округу Новікової Н.А., реєстр. №№531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538,

539.

Зазначений акт також вважає підробним, оскільки відповідно до листа

приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н.А.

від 10.09.2024 року №106/01-16 нею не вчинялись вказані нотаріальні дії, та даний акт виготовлено на білому аркуші, а не спеціальному нотаріальному бланку.

28.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович здійснив державну реєстрацію переходу права власності від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» на підставі акта приймання-передачі від 28.03.2019 року №№2415, 2416.

16.09.2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу

Карпенко Наталія Вікторівна здійснила державну реєстрацію переходу права

власності від ТОВ «ЕКСПОХІМ» до ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15.09.2021 року, реєстр. №№1113, 1114.

11.08.2022 року на підставі договору дарування 48/100 частин будівель та споруд,

посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу

Іванютін-Сандомирським Л.О., реєстр. №4402 та договору про встановлення порядку

володіння та користування нерухомим майном, що є спільною частковою власністю

від 23.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського

нотаріального округу Дажук М.В., реєстр. №387 було переоформлено частину

об`єкта нерухомості на:

- 5/100 ОСОБА_1 ;

- 15/100 ОСОБА_2 ;

- 28/100 ОСОБА_3 .

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і

споруди, що належали ОСОБА_17 .

05.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович Комунального

підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради

Дніпропетровської області здійснив державну реєстрацію переходу права власності

від Нарзієвої Єлизавети на Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ) на підставі акту

приймання-передачі від 04.03.2019 №04/03-19, який було складено на білому аркуші

з посвідчувальним написом приватного нотаріуса Дніпровського міського

нотаріального округу Новікової Н.А., реєстр. №№531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538,

539.

Даний акт позивач вважає також підробним, оскільки відповідно до листа

приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н.А. від 10.09.2024 року №106/01-16 нею не вчинялись вказані нотаріальні дії, та вказаний акт виготовлено на білому аркуші, а не спеціальному нотаріальному бланку.

28.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович здійснив державну реєстрацію переходу права власності від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» на підставі акта приймання-передачі від 8.03.2019 року №№2415, 2416.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і

споруди, що належали ТОВ «КЛАССИК».

05.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович Комунального

підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради

Дніпропетровської області здійснив державну реєстрацію переходу права власності

від ТОВ «КЛАССИК» на Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на підставі акту приймання-передачі від 04.03.2019 №04/03-19, який було складено на білому аркуші з посвідчувальним написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н. А., реєстр. №№531, 532, 533, 534, 535, 536, 537, 538, 539.

Акт, на переконання позивача є також підробним, оскільки відповідно до листа

приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н.А.

від 10.09.2024 року №106/01-16 нею не вчинялись вказані нотаріальні дії, та акт виготовлено на білому аркуші, а не спеціальному нотаріальному бланку.

28.03.2019 року державний реєстратор Ковальов Сергій Вадимович здійснив державну реєстрацію переходу права власності від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОХІМ» на підставі акта приймання-передачі від 28.03.2019 року №» 2415, 2416.

Також позивач звертає увагу, що майно переходило не за відплатними договорами,

а за актами приймання-передачі та договорами дарування, що свідчить про

відсутність будь-яких ознак добросовісності у подальших набувачів майна.

Вважає дані угоди нікчемними, оскільки така форма переоформлення об`єкта нерухомого майна не відповідає чинному на момент здійснення державної реєстрації права власності законодавства та не відповідає порядку державної реєстрації затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 08.12.2018 року, з якого вбачається, що обов`язковою умовою для передачі об`єкта нерухомості за актом приймання-передачі і проведенню державної реєстрації переходу права власності є факт внесення вказаного майна до статутного капіталу Товариства.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по вищезазначеним реєстраційним номерам об`єкта нерухомого майна відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були учасниками Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ).

Вважає, що зазначене виключає юридичну можливість проведення угоди переоформлення об`єкта нерухомого майна за актом приймання-передачі нерухомого майна. Втім, сам акт приймання-передачі нерухомого майна від 04.03.2019 року №04/03-19 містить посилання на договори купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, які ніколи не укладались ТОВ «КЛАССИК» і відсутні в будь-якому вигляді у реєстраційній справі по об`єктам нерухомого майна.

Крім того, як зазначено вище, приватним нотаріусом Дніпровського міського

нотаріального округу Новіковою Н.А. вказаний акт приймання-передачі нерухомого

майна від 04.03.2019 року №04/03-19 не посвідчувався, відбиток печатки і підпис на

вказаному акті нотаріусу не належить.

З аналогічних підстав позивач вважає подальше передання за актом приймання-передачі нерухомого майна від 28.03.2019 року від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на ТОВ «ЕКСПОХІМ» незаконним, оскільки в акті не зазначено на якій підставі, в якому правову

порядку та згідно яких норм законодавства передається об`єкт нерухомого майна від

компанії-нерезидента на компанію-резидента. Нічим не підтверджено, що відбулась купівля-продаж об`єктів нерухомості, чи внесення їх до статутного капіталу, тощо. З Єдиного

державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських

формувань вбачається, що Істерн Трайдінг Лімассол ніколи не було учасником ТОВ

«ЕКСПОХІМ», що виключає можливість внесення до статутного капіталу ТОВ

«ЕКСПОХІМ» будь-яких внесків з боку Істерн Трайдінг Лімассол.

Також, підписантом акту приймання-передачі від 28.03.2019 з боку ТОВ

«ЕКСПОХІМ» виступав засновник ОСОБА_20 , який не мав на це повноважень, оскільки його частка в статутному капіталі ТОВ «ЕКСПОХІМ» складала 0,1%.

Посилаючись на вимоги ст.ст.387, 388 ЦК України та практику їх застосування, позивач вважає, що оскільки право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, то таке майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в даному випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння ТОВ «КЛАССИК», як законного власника, поза його волею, останнє може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття відповідачами, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розглянувши наведені доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо фіктивності укладених 01.06.2017р. договорів купівлі-продажу між ТОВ «КЛАССИК» та фізичними особами:

- ОСОБА_5 (договір купівлі-продажу 8/100 частин будівель та споруд), згідно з яким ОСОБА_5 сплатив на користь ТОВ «КЛАССИК» 16 086 гривень;

- ОСОБА_4 (дговір купівлі-продажу 18/100 частин будівель та споруд), згідно з яким ОСОБА_4 сплатив на користь ТОВ«КЛАССИК» 36 194 гривень;

- ОСОБА_6 (договір купівлі-продажу 66/100 частин будівель та споруд), згідно з яким ОСОБА_6 сплатила на користь ТОВ «КЛАССИК» 132 710 гривень;

- ОСОБА_21 (договір купівлі-продажу 7/100 частин будівель та споруд),

згідно з яким ОСОБА_8 сплатила на користь ТОВ «КЛАССИК» 14 076 гривень.

Доводи апелянта про підстави, за яких він вважає дані договори фіктивними, а саме їх безоплатність, оскільки ТОВ «КЛАССИК» не отримувало коштів за договорами в зазначених в них сумах, а також відсутність повноважень у директора ТОВ (на час укладання договорів) ОСОБА_13 від учасників товариства на укладання таких договорів, спростовуються доказами які містяться в матеріалах справи. Зокрема з наданих нотаріусом Щетіловою О.В. на запит суду копій спірних договорів купівлі-продажу, та наданих для їх укладення документів вбачається, що Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «КЛАССИК» від 04.05.2017р. директору ОСОБА_13 надано повноваження продавати або відчужувати у будь-який спосіб майно Товариства, для чого йому надається право підписувати, укладати угоди, договори купівлі-продажу щодо відчужуваного майна без доручення.

Тобто діючий директор ТОВ «КЛАССИК» мав право укладати договори купівлі-продажу часток у майні товариства. Його повноваження перед укладенням договорів було перевірено нотаріусом. Протокол загальних зборів ТОВ «КЛАССИК» від 04.05.2017р. не оскаржувався.

Колегія суддів погоджується з доводами відзивів, щодо не проведення у статистичної звітності ТОВ «КЛАССИК» сум за вказаними договорами, оскільки відповідальність щодо належного її ведення цілком покладена саме на Товариство (позивача в даній справі). А за укладеними договорами, як зазначено в тексті нотаріально посвідчених договорів, оплату було проведено.

Щодо укладення договору купівлі-продажу від 01.06.2017р. ТОВ «КЛАССИК» та громадянкою Ізраілю Нарзієвою Єлизаветою 7/100 частин будівель та споруд Товариства

під впливом обману, колегія суддів виходить з наступного.

Обман це навмисне введення в оману сторони правочину іншою стороною або особою, в інтересах якої вчиняється правочин.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть

перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману.

Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

В даному випадку обманута, як стверджує позивач, сторона правочину ОСОБА_8 до суду за захистом своїх порушених прав не зверталась, а саме інша сторона правочину продавець ТОВ «КЛАССИК» наразі оспорює дійсність договору купівлі-продажу, що викликає певні сумніви у добросовісності сторони правочину та не узгоджується з логікою наведених вище норм матеріального права.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність доводів позивача про те, що вказані вище договори купівлі-продажу від 01.06.2017р. укладались з метою

протиправного відчуження майна, що належало ТОВ «КЛАССИК» на праві власності, та мають ознаки фіктивності.

Щодо недійсності договору про поділ нерухомого майна в натурі

від 31.01.2018 року укладеного між ТОВ «КЛАССИК» та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 суд зазначає.

Як вказує позивач в позовній заяві, 31.01.2018р. між ним та третіми особами у справі було укладено договір про поділ нерухомого майна в натурі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В., реєстр. №667.

За пунктом 1.2 зазначеного договору: «Згідно з описом нерухомого майна, який

наведено в правовстановлюючих документах та в технічному паспорті, нерухоме

майно в цілому складається з: літ. А-1 будівля вартової №1, літ. А-1-прибудова, літ. а - ганок, літ. а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м., літ. Б1 - будівля вартової №2, загальною площею 22,8 кв.м., літ. Е - навіс, літ. Е1 - навіс, літ. Ж - навіс, літ. И - навіс, літ. К - навіс, літ. Л - навіс, літ. М - навіс, літ. В - будівля гаражу (незав.), літ. Г - вбиральня, літ. Д - сарай (тимч.), літ. З - сервісний пункт (тимч.), №1-5,І споруди».

Згідно п.1.9 вказаного договору, відповідно до актів №№10-17, 10-17/1, 10-17/2,

10-17/4, виданих 15.01.2018 року ТОВ «Департамент землеустрою, містобудування та оцінки майна», складених інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_16 , та з метою припинення спільної часткової власності між Співвласником-1, Співвласником-2, Співвласником-3, Співвласником-4 та Співвласником-5, досягнуто домовленості провести поділ нерухомого майна у натурі пропорційно належним їм часткам у праві спільної часткової власності наступним чином шляхом поділу об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 101 на два окремі об`єкти та два права власності на них.

Згідно з п.1.10 ТОВ «КЛАССИК» набуває у приватну власність окремий

індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди: літ. А-1 - будівля

вартової №1, літ. а-1 - прибудова, літ. а - ганок, літ. а1 - ганок, загальною площею 11,7 кв.м.

Згідно з п.1.11 ОСОБА_4 набуває у приватну власність окремий

індивідуально визначений об`єкт нерухомості. будівлі та споруди: літ. И - навіс, загальною площею 712,7 кв.м.

Згідно з п.1.12 ОСОБА_6 набуває у приватну власність окремий

індивідуально визначений об`єкт нерухомості будівлі та споруди літ. Б-1 - будівля

вартової №2, загальною площею 22,8 кв.м., літ. В - будівля гаражу (незав.) загальною

площею 36,9 кв.м., літ. Е - навіс загальною площею 721 кв.м., літ. Е1 - навіс загальною

площею 558,2 кв.м., літ. Г - вбиральня загальною площею 1 кв.м., літ. Д - сарай (тимч.)

загальною площею 24,6 кв.м., літ. З - сервісний пункт (тимч.) загальною площею 60

кв.м., літ. К навіс, загальною площею 692,2 кв.м., літ. Л - навіс загальною площею 398,3 кв.м., літ. М навіс, загальною площею 136,1 кв.м.

Згідно з п.1.13 ОСОБА_5 набуває у приватну власність

окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди: літ. Ж навіс, загальною площею 334,0 кв.м.

Згідно з п.1.14 ОСОБА_7 набуває у приватну власність окремий

індивідуально визначений об`єкт нерухомості, будівлі та споруди: літ. Ж 1 -

навіс загальною площею 296,2 кв.м.

Вважає, що ОСОБА_7 , була введена в оману шляхом виділення їй в ході поділу

неіснуючої споруди під літ. Ж1 навіс, загальною площею 296,2 кв.м., оскільки даний об`єкт не значиться ані у п.1.2 Договору поділу, ані у технічному опису об`єкта нерухомого майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ані на плані земельної ділянки, що є складовою частиною технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна. Крім того остання є громадянкою Ізраїлю і в договорі взагалі не зазначається, що вона достатньо володіє українською мовою

для розуміння змісту договору та чи пропонувались їй послуги перекладача.

Даний факт став підставою звернення ОСОБА_9 15.11.2023 року до ТОВ

«КЛАССИК» з вимогою щодо застосування наслідків недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу 7/100 і договору поділу об`єкта нерухомого майна від 31.01.2018 року шляхом відшкодування їй грошових коштів.

Позивач вважає, з посиланням на ст.ст.203, 215, 230 ЦК України, даний договір поділу майна недійсним з моменту його укладення.

Разом з тим, суд виходить з того, що позивачем не надано доказів, що третя особа у даній справі ОСОБА_8 зверталась до ТОВ «КЛАССИК» як в листопаді 2018 року, так і взагалі, з вимогою відшкодування їй грошових коштів як наслідку недійсності правочинів купівлі-продажу та поділу майна. Даних, що ОСОБА_8 зверталась до суду за захистом своїх порушених прав внаслідок укладання зазначених договорів, матеріали справи також не містять.

Крім того стороною договору поділу майна (як і договору купівлі-продажу Нарзієвою 7/100 частин нерухомого майна) є ТОВ «КЛАССИК», яке підписало спірний договір уповноваженою особою, і даний договір посвідчено нотаріусом.

З урахуванням наведеного у суду не має підстав вважати договір про поділ нерухомого майна в натурі від 31.01.2018 року укладеного між ТОВ «КЛАССИК» та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 недійсним.

Подальші дії щодо реєстрації об`єктів нерухомого майна позивач також вважає протиправними, та зазначає, що після укладання та державної реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 було створено п`ять нових об`єктів нерухомого майна:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівля гаражу,

що належала ОСОБА_4 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_5 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_6 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ОСОБА_17 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 будівлі і споруди, що належали ТОВ «КЛАССИК».

Дані об`єкти нерухомого майна передавались в подальшому зазначеними вище власниками у незаконний спосіб, а саме за підробними актами приймання-передачі від 04.03.2019р. на Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ), та ці переходи було зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим Сергієм Вадимовичем 05.03.2019р.

28.03.2019р. Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ), також за актами приймання-передачі, передало ТОВ «ЕКСПОХІМ» спірне нерухоме майно, що 28.03.2019р. було зареєстровано державним реєстратором Ковальовим С.В.

16.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу

Карпенко Наталією Вікторівною здійснено державну реєстрацію переходу права

власності від ТОВ «ЕКСПОХІМ» до ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів» також на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна.

11.08.2022 року, на підставі договору дарування 48/100 частин будівель та споруд,

посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу

Іванютін-Сандомирським Л.О., реєстр. №4402 та договору про встановлення порядку

володіння та користування нерухомим майном, що є спільною частковою власністю

від 23.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського

нотаріального округу Дажук М.В., реєстр. №387 було переоформлено частину

об`єкта нерухомості на:

- 5/100 ОСОБА_1 ;

- 15/100 ОСОБА_2 ;

- 28/100 ОСОБА_3 .

Позивач вважає дані угоди нікчемними, оскільки така форма переоформлення об`єкта нерухомого майна не відповідає порядку державної реєстрації затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 08.12.2018 року, з якого вбачається, що обов`язковою умовою для передачі об`єкта нерухомості за актом приймання-передачі і проведенню державної реєстрації переходу права власності є факт внесення вказаного майна до статутного капіталу Товариства.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як зазначає позивач, по вищезазначеним реєстраційним номерам об`єкта нерухомого майна відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були учасниками Істерн Трайдінг Лімассол ( ОСОБА_19 ).

Вважає, що зазначене виключає юридичну можливість проведення угоди переоформлення об`єкта нерухомого майна за актом приймання-передачі нерухомого майна, як і подальше передання за актом приймання-передачі нерухомого майна від 28.03.2019 року від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на ТОВ «ЕКСПОХІМ», оскільки в акті не зазначено на якій підставі, в якому правовому порядку та згідно яких норм законодавства передається об`єкт нерухомого майна від компанії-нерезидента на компанію-резидента. Нічим не підтверджено, що відбулась купівля-продаж об`єктів нерухомості, чи внесення їх до статутного капіталу, тощо.

Розглядаючи дані доводи апеляційної скарги колегія зазначає, що наведені обставини були предметом дослідження різних судових юрисдикцій, зокрема Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська та Господарського суду Дніпропетровської області у справах за часті сторін по даній справі.

Так розглядаючи цивільну справу №199/378/20 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 до державного реєстратора комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича та Істерн Трайдінг Лімасол про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії, суд досліджував законність рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Ковальовим С.В. на підставі актів приймання передачі, від 04.03.2019р., видавник: сторони: Істерн ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , за якими перереєстроване право власності на належне позивачам по справі нерухоме майно (гаражі) на іншого власника - Істерн Трайдінг Лімасол, яка не є резидентом України (країна реєстрації Кіпр).

Як встановив суд у рішенні: «Згідно з Актом приймання передачі від 04.03.2019р. останній укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_25 , ТОВ «Классик» та компанією «Істерн Трайдінг Лімассол» в особі представника за довіреністю ОСОБА_26 ; згідно з вказаним актом справжність підписів засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Новікової Н.А. №59/01-16 нею акт прийому передачі від 04.03.2019р. не посвідчувався, підпис та печатка, проставлені на Акті прийому передачі від 04.03.2019р. їй не належать, Акт прийому передачі від 04.03.2019р. в Реєстрі нотаріальних дій нею н посвідчувався.

За договором оренди від 05.03.2019р., який укладений між компанією «Істерн Трайдінг Лімассол» в особі представника за довіреністю Слінченком М.В., та ФОП ОСОБА_27 в оренду було передано нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до паспорту гр.України ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт був виданий 20.03.2009р. Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Згідно з відповіддю Головного Управління в Дніпропетровській області ДМУ від 24.05.2019р. громадянин ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина України та паспортом для виїзду за кордон не документувався.

Позивачі ( ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ) є потерпілими у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР 31.03.2019р. (№0000457) за ч.4 ст.190 КК України, що підтверджується відповідними постановами.

Згідно відповіді від 01.04.2020 р. №128/2.18 сільського голови Нивотрудівської сільської ради Любченко О.О. (а.с. 169-170): КП «Центр реєстрації та надання послуг» створений рішенням №504-18/УІІ Нивотрудівської сільської ради від 01 червня 2018 року; за місцем юридичної адреси по АДРЕСА_2 , підприємство не здійснювало свою діяльність; рішенням сесії Нивотрудівської сільської ради від 03.07.2019р. №720-26/УІІ припинено комунальне підприємство «Центр реєстрації та надання послуг» шляхом ліквідації. Розпочата ліквідаційна процедура. 08.07.2019р. рішення сесії сільської ради внесено в Державний реєстр; наказом №4-К від 02.05.2019р. директора КП «Центр реєстрації та надання послуг» державний реєстратор ОСОБА_28 відсторонений від виконання посадових обов`язків на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2010р. «Про притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора КП «Центр реєстрації і надання послуг Нивотрудівської сільської ради» ОСОБА_29 та наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №389/7 від 02.05.2019 р.; наказом заступника Міністра з питань державної реєстрації від 12.06.2019р. №1/19.21 ОСОБА_30 анульовано доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань державному реєстратору Ковальову С.В. Виконання наказу покладено на державне підприємство «Національні інформаційні системи…..».

За результатами розгляду 14.07.2020 справи №199/378/20 суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для переходу права власності на спірні об`єкти нерухомості від позивачів до відповідача Істерн Трайдінг Лімасол і реєстрації за останнім права власності на ці об`єкти, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому скасував відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і поновив записи про право власності позивачів.

Дане рішення не оскаржувалось та набуло законної сили 05.08.2020.

Крім того рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі 904/1540/20 від 13.12.2020 частково задоволено позов ТОВ «Експохім» до Істерн Трайдінг «Лімассол, Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності від 30.03.2019 №30952876.

Витребувано у Істерн Трайдінг Лімассол (Архіпелаг Кіпріану, 6, Лімасол, Кіпр) на користь ТОВ «Експохім» нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: літ. Б-1 - будівля вартової №2, літ. Е - навіс, літ. Е1 - навіс, літ. К - навіс, літ. Л - навіс, літ. М - навіс, літ. В - будівля гаражу (незав.), літ. Г - вбиральня, літ. Д - сарай (тимч.), літ. З - сервісний пункт (тимч.).

Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №30952876 про реєстрацію права власності (реєстрація переходу права власності) від 30.03.2019 на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна №04/03-19 від 04.03.2019 видавник ОСОБА_6 , Істерн Трайдінг Лімассол (причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Кіпр).

Даним рішенням встановлено незаконність переходу права власності на зазначені вище об`єкти нерухомого майна від власника ТОВ «Експохім» до Істерн Трайдінг Лімассол.

Дане рішення набрало законної сили 12.01.2021.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином судовими рішеннями які набрали законної сили встановлено власників спірного майна, обставини незаконної перереєстрації права власності, які збігаються з підставами даного позову, їм надана відповідна правова оцінка та захищено право позивачів.

Тому доводи скарги про незаконність переходу права власності на спірне нерухоме майно, в тому числі 28.03.2019 року від Істерн Трайдінг Лімассол (Кіпр) на ТОВ «ЕКСПОХІМ» судом відхиляються.

В подальшому частина спірного майна, що належала на праві власності ОСОБА_4 (власність останнього підтверджено наведеним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2020 у справі №199/378/20) була реалізована за ноторіально посвідченими договорами купівлі-продажу зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (рішення про відмову в позові у витребуванні майна в цій частині позивачем не оскаржується).

Інша частина спірного нерухомого майна, яка за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2020 у справі 904/1540/20 витребувана власником ТОВ «Експохім» у Істерн Трайдінг Лімассол, була реалізована шляхом передачі 16.09.2021 року ТОВ «ТД «Виробників фрикційних матеріалів». Перехід права власності посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 15.09.2021 року, реєстр. №1113, 1114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Даний перехід права власності між двома суб`єктами господарювання в суді відповідної юрисдикції не оскаржувався і є дійсним.

11.08.2022 року, на підставі договору дарування 48/100 частин будівель та споруд, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу

Іванютін-Сандомирським Л.О., реєстр. №4402 та договору про встановлення порядку

володіння та користування нерухомим майном, що є спільною частковою власністю від 23.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., реєстр. №387 було переоформлено на відповідачів:

- 5/100 ОСОБА_1 ;

- 15/100 ОСОБА_2 ;

- 28/100 ОСОБА_3 .

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона.

Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

В постанові від 20.11.2018 року у справі № 907/50/16 ВП ВС виснувала, що за змістом частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Згідно постанови КГС ВС від 11.03.2025 у справі №922/647/22 добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Суд першої інстанції правильно зазначив в оскаржуваному рішенні, що для визначення добросовісності набувача об`єкта нерухомості, крім приписів статті 388 ЦК України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять даних, що підтверджують наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на час укладення угод з відповідачами щодо спірного майна, відомостей про права інших осіб на нього або їх обтяжень, що дало підстави суду вважати відповідачів, які добросовісно покладались на ці відомості, тобто не знали і не мали знати про існування таких прав чи обтяжень, такими, що набули право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Встановивши вище наведені фактичні обставини справи, враховуючи обгрунтування позовних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для застосування в данному випадку статей 387 і 388 ЦК України про витребувати спірного майна від відповідачів, оскільки встановлено, що дане майно вибуло від позивача за його власною волею, на законних підставах. Саме діючий на час укладання 01 червня 2017 року договору купівлі-продажу 99/100 частин майна автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ «КЛАССИК» Білявський А.А. мав відповідні права діяти від імені ТОВ, в тому числі і в даних правовідносиних, що підтверджується протоколом загальних зборів ТОВ «КЛАССИК» від 04.05.2017р., перевірено нотаріусомі і в суді не оскаржувалось.

Подальші угоди пов`язані з спірним нерухомим майном, які позивач вважає фіктивними та незаконними, були предметом дослідження судами, за позовами в тому числі відповідачів у даній справі, як власників майна права яких порушено. За результатами розгляду наведених справ, порушені права позивачів було захищено.

Крім того слід зазначити, добросовісність у цивільному праві - це фундаментальний принцип, що вимагає від учасників правовідносин чесної, відкритої та розумної поведінки, поваги до інтересів контрагента, а також забороняє зловживання правами.

В постанові КЦС ВС від 16 травня 2018 року у справі №449/1154/14 зазначив «Цей стандарт поведінки учасники процесу мають враховувати, коли вступають у ті чи інші правовідносини, реалізують ті чи інші права»

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Укладаючи 01.06.2017р. договір купівлі-продажу 99/100 частин майна, а в подальшому звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «КЛАССИК» допустив суперечливу поведінку, яка не відповідає принципу добросовісності та чесній діловій практиці.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються матеріалами справи, наведеними висновками суду, в цілому зводяться до не згоди позивача із судовим рішенням і не тягнуть його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційних скарг без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАССИК» - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року у цивільній справі №199/8015/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 16.03.2026р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв