Справа № 752/3169/25
Провадження № 2/752/1080/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року в сумі 4 024 533,75 грн і судові витрати по справі.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 29.11.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 014/1179/74/1082 у виді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 200 000,00 доларів США строком до 29.11.2026 року під фіксовану процентну ставку - 14,00 % річних.

29.11.2006 року позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 200 000,00 доларів США шляхом їх перерахування з позичкового рахунку відповідача, зазначеного у п. 4.1. Кредитного договору № 221393003 на поточний рахунок відповідача № НОМЕР_1 .

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Низкою додаткових угод до вказаного Кредитного договору, укладених між сторонами протягом 2012-2013 років і 2015-2022 років, сторони погодили надання рефінансування заборгованості у національну валюту України, проведення реструктуризації та капіталізації кредиту та процентів, а також відповідні внесення суттєвих змін до Кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору, несплатою щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу відповідача направлено вимогупро невиконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість добровільно сплатити заборгованість протягом 60 днів.

Однак, у визначені позивачем строки вимога банку ОСОБА_1 не виконана, заборгованість не погашена.

Станом на 18.09.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за спірним Кредитним договором складає: 5 992 161,76 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 551 039,75 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 51 031,10 грн, заборгованості за відсотками у розмірі - 441 122,01 грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 384 398,27 грн.

Відповідно до рішення кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватись, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства.

В межах вказаного позову АТ «Райффайзен Банк» прийнято рішення стягнути з боржника лише заборгованість по тілу кредиту за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року в сумі 4 024 533,75 грн.

Враховуючи те, що позичальник не виконує умови Кредитного договору та вимоги банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим, нівелюючи приписи чинного законодавства України, банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 10.02.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 149).

08.05.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому ОСОБА_1 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що його зобов`язання за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року перед АТ «Райффайзен Банк» припинено з моменту укладення додаткової угоди від 26.02.2015 року до вказаного Кредитного договору; з матеріалів справи неможливо встановити чи насправді позивач направляв йому повідомлення про дострокове виконання зобов`язань; банк збільшував тіло кредиту без його згоди та за рахунок нарахованих відсотків без видачі нових коштів, що вказує про нав`язування додаткової послуги, чим порушуються його права як споживача, при цьому кредитодавець зобов`язаний проводити реструктуризацію заборгованості тільки за погодженням із споживачем; дійсність додаткових угод позивачем не підтверджена, адже з них не вбачається, що вони підписані повноважними представниками банку та, що є нотаріальна згода дружини, а тому вони є недійсними; позивачем пропущений строк позовної давності в частині вимог за тілом кредиту та відсотками, нарахованими до 05.02.2022 року; з матеріалів справи неможливо встановити чи представник ОСОБА_2 є працівником банку, та вона відсутня у переліку осіб, що мають вчиняти юридичні дії від імені позивача у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2, а.с. 72-76 зворот).

17.05.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_3 вказує, що регулярність і обсяг коштів, сплачених відповідачем на погашення заборгованості вказує на те, що ОСОБА_4 діяв саме на виконання умов Кредитного договору № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року з урахуванням змін, погоджених сторонами на підставі численних додаткових угод; вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором відповідачу направлено банком за останнім офіційно повідомленим ним місцем проживання, а тому вона вважається отриманою відповідачем; заявлені вимоги стосуються лише стягнення тіла кредиту станом на 28.01.2022 року, тобто до проведених без підписання реструктуризацій; відповідачем презумпції правомірності спірного Кредитного договору та додаткових угод до нього не спростовано та їх укладення згоди другого з подружжя не потрібна; до правовідносин сторін застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років; під час подачі вказаної позовної заяви представник ОСОБА_2 діяла в порядку самопредставництва (т. 2, а.с. 78-88).

22.05.2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача на вказану позовну заяву, в яких ОСОБА_1 зазначає, що вказаний позов пред`явлено щодо зобов`язань за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року, якого не існує, адже з укладенням додаткової угоди від 26.02.2015 року істотно змінено зміст зобов`язання, що відповідає ознакам новації; досудова вимога позивача про дострокове стягнення заборгованості не набула чинності, в зв`язку із чим право на дострокове стягнення заборгованості не виникло; банком збільшено тіло кредиту без його згоди, яке сформоване шляхом незаконної капіталізації відсотків; банком не доведено отримання та використання ним коштів; умова про 70-річний строк позовної давності є недійсною як несправедлива умова; останній платіж банк отримав від нього 26.06.2024 року, тому до 26.06.2021 року застосовується строк позовної давності; позивачем приєднано додаткові угоди, укладені без згоди дружини; оскільки представник позивача діє в порядку самопредставництва, тому банк зобов`язаний надати докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень (трудовий договір, контракт) (т. 2, а.с. 98-105).

30.05.2025 року до суду від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшли додаткові пояснення в справі, в яких ОСОБА_3 зауважує, що укладаючи додаткову угоду до Кредитного договору, сторони не замінювали кредитного зобов`язання іншим, що виключає намір вчинити новацію; відповідач неодноразово здійснював платежі протягом тривалого часу та з урахуванням додаткових угод і заперечень чи звернень щодо невідповідності сум, що підлягають сплаті банку не висловлював (т. 2, а.с. 107-110).

Ухвалою суду від 03.11.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2, а.с. 134).

В судове засідання представник позивач не з`явилася, про день, час і місце розгляду повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, з якої вбачається, що справу просить розглядати без її участі, а позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду повідомлений належним чином.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.11.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами таобов`язками є АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується Статутом, та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 014/1179/74/1082 згідно з яким позивач на положеннях та умовах Кредитного договору надає позичальнику кредит у виді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 200 000,00 доларів США, строком до 29.11.2026 року під фіксовану процентну ставку - 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Договором.

Під терміном «невідновлювальна кредитна лінія» розуміється кредитна лінія, при якій при отриманні позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальникy припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом на протязі дії Кредитного договору.

Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі (п. 2.1. Кредитногодоговору).

На підставі п. 4.1.цього Кредитного договору банк зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_2 та надати позичальнику кредитні кошти за умови надання останнім забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п. 3.5. даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 вказаного Кредитного договору надання кредиту може здійснюватисяна розсуд кредитора наступним чином:на поточний рахунок позичальника;готівкою через касу кредитора;шляхом оплати за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів (лише для кредитів, що надаються в національній валюті України).

29.11.2006 року позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 200 000,00 доларів США шляхом їх перерахування з позичкового рахунку відповідача, зазначеного у п.4.1. Кредитного договору № 221393003 на його поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Додатковою угодою № 1 до Кредитного договору від 30.03.2012 року сторонидомовилися: встановити дату остаточного погашення кредиту 29.12.2036 року;збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 5520,72 долари США. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику;встановити строк позовної давності тривалістю у 70 років (п. 6. Додаткової угоди № 1);укласти новий Графік погашення кредиту.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/6405 від 13.11.2013 року до Кредитного договору сторони домовилися: встановити новий Графік погашення кредиту; фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму залишкової заборгованості за процентами, таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. п. 1.3.2-1.3.3 - встановлені кредитні канікули із щомісячною капіталізацією частина відсотків).

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/11878 від 26.02.2015 року до Кредитного договору сторони домовилися змінити умови кредитування позичальника за Кредитним договором у наступному порядку, встановивши, що: кредитор з 27.02.2015 року відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 200 000,00 доларів США (1-й транш ) та 3 902 443,86 грн (2-й транш), в рамках якої кредит в сумі 200 000,00 доларів США наданий згідно умов Кредитного договору на споживчі цілі вважається 1-м траншем кредиту, а 2-й транш кредиту в сумі 3 902 443,86 грн надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту (п. 1.1. Додаткової угоди); датою остаточного погашення 1-го траншу кредиту згідно Графіка погашення кредиту та інших платежів, остаточне погашення 29.12.2036 року та 2-го траншу кредиту згідно Графіку погашення кредиту та інших платежів, остаточне погашення 27.01.2037 року; розмір відсоткової ставки за 2-м траншем встановлюється у розмірі 19,00 % річних.

Позичальник зобов`язався направити кошти, отримані від 2-го траншу кредиту на купівлю доларів США та погашення 1-го траншу кредиту.

Сторони встановили новий Графік погашення кредиту за ануїтетною схемою (Додаток №1).

Відповідно до п. 1.4. Додаткової угоди № 3 надання 2-го траншу кредиту здійснюється на підставі цієї Додаткової угоди 27.02.2015 року в безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми 2-го траншу кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805.

Також судом з`ясовано, що 27.02.2015 року позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 902443,86грн шляхом їх перерахування на його поточний рахунок № НОМЕР_3 .

На підставі Додаткової угоди №?3 позичальником погашено заборгованість за 1-м траншем кредиту у сумі 200 000,00 доларів США за рахунок коштів, отриманих у 2-му транші кредиту у сумі 3 902 443,86 грн.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/23497 від 23.02.2016 року доКредитного договору сторони домовилися: з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України збільшити фактичну заборгованість сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 86 141,51 грн. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. п. 1.1.-1.3. Додаткової угоди), відображено як реструктуризація кредиту у Розрахунку заборгованості за 23.02.2016 року;тимчасово до 29.02.2016 року встановити відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 15% річних (п. 2 Додаткової угоди);встановити новий Графік погашення кредиту.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/25339 від 02.09.2016 року доКредитного договору сторони домовилися: з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України збільшити фактичну заборгованість сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 86 689,74 грн. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. п. 1.1.-1.3. Додаткової угоди), відображено як реструктуризація кредиту у Розрахунку заборгованості за 02.09.2016 року;встановити новий Графік погашення кредиту.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/25340 від 02.09.2016 року до Кредитного договору сторони домовилися:з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. 1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту у Розрахунку заборгованості за 27.09.2016 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/28018 від 26.06.2017 року до Кредитного договору сторони домовилися:з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 130 421,64 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежупозичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п.1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту у Розрахунку заборгованості за 27.06.2017 року- 27.08.2017 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/28480 від 23.10.2017 року до Кредитного договору сторони домовилися:з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 33 317,12 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п.1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту у Розрахунку заборгованості за 27.10.2017 року- 27.02.2018 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/29145 від 25.06.2018 року до Кредитного договору сторони домовилися:з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 94 763,55 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п.1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту в Розрахунку заборгованості за 27.06.2018 року- 27.05.2019 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/31799 від 31.07.2019 року до Кредитного договору сторони домовилися:з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 104 749,69 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. 1. Додаткової угоди), відображено капіталізація кредиту в Розрахунку заборгованості за 27.08.2019 року- 21.07.2020 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/34628 від 02.10.2020 року до Кредитного договору сторони домовилися з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явиш в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 93 850,66 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п.1. Додаткової угоди), відображено капіталізація кредиту в Розрахунку заборгованості за 27.10.2020 року- 27.03.2021 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/34899 від 28.05.2021 року до Кредитного договору сторони домовилися: з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 99 872,18 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п.1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту у Розрахунку заборгованості за 27.06.2021 року- 27.11.2021 року.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1/35105 від 28.01.2022 року доКредитного договору сторони домовилися: з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України сторони домовилися збільшити фактичну заборгованість за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами, а саме на суму 111 092,97 грн та в подальшому зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором шляхом часткової сплати відсотків та часткового збільшення фактичної заборгованості за кредитом на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами (капіталізація відсотків). Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику (п. 1. Додаткової угоди), відображено як капіталізація кредиту у Розрахунку заборгованості за 27.02.2022 року-27.05.2022 року.

Всього в процесі кредитування за Кредитним договором капіталізовано 3 763 699,23 грн, що відображено у преамбулі Розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Також в Розрахунку заборгованості зазначені інші проведені реструктуризації без підписання додаткових угод.

Згідно умов п. 5.1. Кредитного договору, сторони встановили, що позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора щомісячне до 15-го числа кожного місяця, починаючи і з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно Графіка погашення та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

Відповідно до умов п. 1.3. Кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно згідно Графіку ануітетнимиплатежами.

Під терміном «ануїтетний платіж» розуміється платіж, що включає повний платіж з а відсотками, які нараховуються на залишок поточної заборгованості за кредитом, та частину основного боргу, який розраховується таким чином, щоб всі щомісячні ануїтетні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період дії кредитного договору.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 014/1179/74/1082/81-1/35105 від 28.01.2022 року сторони домовилися тимчасово на період з 27.02.2022 року по 26.02.2023 року зменшити розмір щомісячного платежупозичальника за Кредитним договором до розміру визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, встановивши на цей період для позичальника «кредитні канікули», протягом яких останній має сплачувати щомісячно лише частину ануїтетного платежу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 6.5.спірного Кредитного договору має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом.

В зв`язку з невиконанням позичальником вимог п.п. 1.-3. Кредитного договору та не здійснення щомісячного погашення кредитної заборгованості (відсотків), відповідачу направлено вимогу № 114/5-68370 від 19.09.2024 року про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 60 календарних днів.

Вимогу направлено23.09.2024 року відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (№ 25 в списку згрупованих відправлень, № відправлення 072), яку повернуто відправнику 17.10.2024 року за закінченням терміну зберігання, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення наявною в матеріалах справи.

Судом з`ясовано та стороною відповідача не спростовано, що у визначені кредитором строки ОСОБА_1 не виконано вимогу позивача та заборгованість за Кредитним договором не сплачено.

Станом на 18.09.2024 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від29.11.2006 року становить 5 992 161,76 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 551 039,75 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 51 031,10 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 441 122,01 грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 384 398,27 грн.

Як зазначено самим позивачем, пред`являючивказаний позов, АТ «Райффайзен Банк» прийнято рішення стягнути з ОСОБА_1 лише заборгованість по тілу кредиту за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року в сумі 4 024 533,75 грн, що розрахована дореструктуризації без підписання додаткових угод, тобто станом на 28.01.2022 року.

Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором с домовленість двох або більше сторін. спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши 29.11.2006 року відповідачу кредитні кошти (1-транш) у розмірі 200 000,00 доларів США на його позичковий рахунок, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою.

Крім того, з`ясовано, що 27.02.2015 року позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 902 443,86 грн (2-й транш) шляхом їх перерахування на його поточний рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджується наявною в справі випискою за 27.02.2015 року по рахунку (особовий рахунок № НОМЕР_4 ).

Факт часткової сплати відповідачем кредиту за Договором підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за Кредитним договором і стороною відповідача не спростовано.

Також судом з`ясовано, що на досудову вимогу відповідачне відповів та суму заборгованості за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року не погасив.

При цьому, отримання такої письмової вимоги заперечує сторона відповідача.

Позивачем на підтвердження обставин направлення 23.09.2024 року ОСОБА_1 листа, надано список (реєстр) згрупованих відправлень рекомендованих листів, де, в тому числі, й зазначено одержувачем відповідача (№ 25 в переліку).

Вказаний документ містить відбиток штампу поштового відділення (м. Одеса45) АТ «Укрпошта» від 23.09.2024 року про прийняття для відправлення згрупованої поштової кореспонденції.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними, у п. 2 на відправника безпосередньо або через уповноважену особу покладено обов`язок лише подати оператору поштового зв`язку для пересилання поштове відправлення, поштовий переказ.

Суд вважає, що стороною позивача підтверджено факт вчинення дій по направленню АТ «Райффайзен Банк» засобами поштового зв`язку відповідачу листа із вимогою щодо необхідності дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року.

Наявність даних за ідентифікатором поштового відправлення 072 на сайті track.ukrposhta.ua/trackingта реєстрація їх системі організації поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» вкотре підтверджує вказаний факт.

Тому суд, вважає, що в даному випадку і за наявності підтверджень приймання працівником поштового зв`язку та присвоєння штрихового кодового ідентифікатора оператором поштового зв`язку кореспонденції та списку з групованих відправлень до неї, підготовлених АТ «Райффайзен Банк» до відправки значному колу юридичних та фізичних осіб, в тому числі відповідачу, саме по собі посилання ОСОБА_1 на неотримання ним поштового відправлення не може бути належним доказом ненаправлення та невручення адресату (за адресою: АДРЕСА_1 ) конкретного поштового відправлення саме з вини позивача.

Відправник згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 не відповідає за обробку поштових відправлень, так само як і за вручення поштового відправлення,оскільки такі виробничо-технічні операції забезпечуються оператором поштового зв`язку - суб`єктом підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку (ст. ст. 1, 13 Закону України від 04.10.2001 року № 2759-III «Про поштовий зв`язок»), яким в цьому випадку є АТ «Укрпошта».

Оскільки, станом на день прийняття рішення відповідач порушив строки сплати кредиту за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року, які встановлені Графіком, що є підставою для дострокового стягнення з ОСОБА_1 всієї суми кредиту за цим Договором (ст. 1050 ЦК України, п. 6.5. спірного Кредитного договору), та зазначений факт відповідачем не спростовано, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та свого контррозрахунку стороною позичальника суду не надано, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 024 533,75 грн підлягає задоволенню.

При цьому, посилання сторони відповідача на припинення зобов`язань за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року на підставі ч. 2 ст. 604 ЦК України в зв`язку з новацією є безпідставними та відхиляються судом, адже аналіз згаданої статті ЦК України дозволяє стверджувати, що новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Зі змісту ст. 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Отже, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим.

Однак, укладені між сторонами додаткові угоди до Кредитного договору № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року не містять жодної вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим.

Та саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.03.2019 року в справі № 609/67/18.

Сама по собі домовленість сторін про зміну валюти зобов`язання за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року, розміру процентів та порядку платежів шляхом укладення низки додаткових угод до нього,жодним чином не свідчить про зміну зобов`язання, адже права та обов`язки кредитодавця та позичальника, визначені Главою 71 ЦК України в даному випадку зберігаються, та в такий спосібвносяться зміни лише до вже існуючого договору (постанова Верховного Суду від 31.05.2021 року в справі № 917/265/18).

Посилання сторони відповідача на порушення укладенням додаткових угод доКредитного договору № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року прав позивача як споживача та їх недійсність з огляду на відсутність згоди дружини на їх укладення є необґрунтованими та безпідставними з огляду на встановлену ст. 204 ЦК презумпцію правомірності правочинів, при цьому доказів їх оскарження відповідачем чи визнання судом недійсними суду не надано, до того ж в матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_1 зареєстрованому в шлюбі в період їх укладення.

Крім того, суд відхиляє як безпідставні посилання ОСОБА_1 на пропуск позивач строків позовної давності, адже з огляду на ч. 1 ст. 259 ЦК України сторонами в п. 6 Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 30.03.2012 року встановлено строк позовної давності тривалістю у 70 років.

При цьому, доказів про оскарження відповідачем чи визнання судом недійсним вказаного положення додаткової угоди суду також не надано, що свідчить про його правомірність.

Що ж стосується посилань відповідача на відсутність повноважень в представника позивача на пред`явлення вказаного позову, то суд вказує, щовідповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) або через представника.

05.09.2022 року АТ «Райффайзен Банк» в особі директора з персоналу банку Пилипенко Ю.А., яка діє на підставі Статуту банку уповноважила Лозіну О.Ю., в тому числі підписувати позовні заяви (довіреність № 360/22-Н).

З 12.08.2020 року представник позивача Лозіна О.Ю. прийнята на роботу до АТ «Райффайзен Банк» на посаду провідний експерт із супроводження централізованого збору в управління раннього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів (витяг з наказу № 882-к від 11.08.2022 року).

Отже, суд встановив, що позовна заява підписана та подана представником Лозіною О.Ю. та вона діє на підставі довіреності № 360/22-Н від 05.09.2022 року та в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі витягу з наказу № 882-к від 11.08.2022 року про прийняття на роботу.

Оскільки матеріали справи містять докази, якими Лозіну О.Ю. уповноважено представляти інтереси позивача в порядку самопредставництва юридичної особи, суд відхиляє доводи відповідача та вважає їх безпідставними.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 60 368,01 грн.

Оскільки ухвала місцевого суду про забезпечення позову в указаній справі від 10.02.2025 року скасована постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2025 року та судом апеляційної інстанції в задоволенні заяви представника АТ «Райффайзен Банк» - Лозіної О.Ю. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 , а саме: квартиру, загальною площею 168,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат, за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено, тому правових підстав для стягнення сплаченої позивачем суми судового збору в розмірі 1 514,00 грн за подачу заяви про забезпечення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьАкціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за Кредитним договором № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року в сумі 4 024 533,75 грн (чотири мільйони двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні 75 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» 60 368,01 грн (шістдесят тисяч триста шістдесят вісім гривень 01 копійку) сплаченого судового збору.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», , місцезнаходження: вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А, м. Київ, 01011;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко