ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/4873/20 Номер провадження 22-ц/814/1270/26Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Тетяна Петрівна, ОСОБА_3 , про часткове розірвання спадкового договору,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У березні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Т. П., в якому просила розірвати спадковий договір, укладений між нею та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 20.006.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П.

Вказувала, що між нею та відповідачами був укладений спадковий договір, за змістом якого останні як набувачі зобов`язались виконувати її розпорядження як відчужувача, і після смерті набували по 1/2 частці у праві спільної часткової власності на належну їй квартиру.

Один з набувачів ОСОБА_2 протягом тривалого часу не забезпечує її належним доглядом, не підтримує квартиру в належному стані, не цікавиться станом здоров`я, що на її думку свідчить про невиконання ним своїх обов`язків по спадковому договору, що є правовою підставою для його розірвання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2025 року провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 закрито.

Постановляючи ухвалу суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , який є відповідачем та набувачем за спадковим договором, був допущений до участі в справі в якості правонаступника після смерті ОСОБА_4 , що призвело до поєднання в одній особі взаємовиключних процесуальних статусів, а отже не є правонаступником та не має права вимоги, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Не погодившись ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду.

Зазначає, що суд не взяв до уваги висновки Верховного Суду, які є обов`язковими при новому розгляді справи, згідно до яких спірні правовідносини допускають правонаступництво після смерті позивача ОСОБА_4 , всі права та обов`язки якої за договором перейшли до її спадкоємців, коло яких і мав з`ясувати суд першої інстанції, проте помилково закрив провадження у справі, чим фактично унеможливив реалізацію його прав як спадкоємця по заповіту.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 п.6 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи,у березні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як набувачів, в якому просила розірвати спадковий договір, укладений між нею та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 20.06.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П., в зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_4 померла, у зв`язку з чим ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, провадження в справі закрито, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до місцевого суду.

Скасовуючи зазначені судові рішення, касаційний суд виходив з висновків попереднього касаційного розгляду, в ході якого Верховний Суд виснував, що відчужувач за спірним спадковим договором ОСОБА_4 за життя (в березні 2020 року) звернулась до суду із позовом про розірвання цього договору, а факт смерті позивача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах. Оскільки позов про розірвання спадкового договору пред`явлено за життя ОСОБА_4 , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво в спірних правовідносинах, тому відповідно до положень ст. 55 ЦПК України суд першої інстанції мав зупинити провадження в справі та вирішити питання про залучення до участі в справі правонаступника померлої ОСОБА_4 .

При при новому розгляді справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву про часткове розірвання спадкового договору та заяву, в якій просив залучити його до участі у справі в якості правонаступника та розірвати спірний договір лише в частині укладання його з ОСОБА_2 , з яким існує спадковий спір.

Однак зазначене клопотання ОСОБА_1 залишилось процесуально не вирішеним, натомість Октябрським районним судом м. Полтави 28.09.2023 ухвалено рішення про задоволення позову і розірвання спадкового договору, укладеного між ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в частині укладення правочину з ОСОБА_2 .

На зазначене рішення відповідачем ОСОБА_2 була принесена апеляційна скарга, за результатами розгляду якої 25 квітня 2024 року Полтавським апеляційним судом винесено постанову про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року і по справі ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , який оскаржив постанову в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 28 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи зазначене рішення, Верховний Суд вказав, що не дивлячись на те, що згідно висновків попередньої ухвали Верховного Суду спірні правовідносини допускають правонаступництво і суд першої інстанції мав вирішити питання про залучення до участі в справі правонаступника померлої ОСОБА_4 , при новому розгляді справи в суді першої інстанції не було вирішено питання про залучення правонаступника померлого позивача.

При цьому, судом було здійснено прийняття до провадження уточненої позовної заяви від ОСОБА_1 , в якій він просив виключити його зі складу відповідачів, таким чином уникнувши подвійного процесуального статусу.

Також Верховний Суд звернув увагу на те, шо саме ОСОБА_1 , на підставі заповіту є єдиним спадкоємцем, що прийняв та оформив спадщину після смерті ОСОБА_4 (з урахуванням відсутності обов`язкової частки в спадщині).

Оскільки після смерті ОСОБА_4 її права та обов`язки як позивача у повному обсязі перейшли до спадкоємця (спадкоємців), яких суд першої інстанції при новому розгляді мав встановити та з`ясувати, в якій частині позовних вимог відсутній предмет спору через поєднання в одній особі позивача й відповідача, а в якій частині позов має бути розглянутий по суті через наявність спору між сторонами.

Відповідно ж ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Між тим, зазначені вказівки Верховного Суду залишились не виконаними і замість того, щоб процесуально вирішити питання в порядку ст. 55 ЦПК України про залучення правонаступника померлої ОСОБА_4 (ухвалити відповідне рішення з цього приводу) та визначитись між ким фактично існує спір, а в якій частині він відсутній через поєднання процесуального статусу позивача і відповідача, місцевим судом вкотре приймається необґрунтоване рішення про закриття провадження по справі з тих підстав, що допущений до участі в справі в якості правонаступника ОСОБА_1 поєднав в одній особі взаємовиключні процесуальні статуси, а отже не має права вимоги.

Тоді як саме такий висновок апеляційного суду касаційною інстанцією був визнаний помилковим і зазначено, що у даній справі позивачем ОСОБА_4 було вказано два відповідача, при цьому акцентувалась увага на тому, шо саме ОСОБА_2 не виконував своїх обов`язків та не піклувався про неї, постійно порушуючи умови спадкового договору.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поєднання в одній особі позивача й відповідача є підставою закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині, яка стосується саме цієї особи.

З урахуванням процесуального правонаступництва, по справі існує предмет спору з огляду на наявність не вирішених між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємцями померлої ОСОБА_4 , спадкових відносин.

Між тим, суд першої інстанції не врахував вказівок Верховного Суду, не визначився зі складом сторін у справі, не залучив до участі в її розгляді правонаступника ОСОБА_4 , не вирішив питання в якій частині продовжують існувати спірні правовідносини, а в якій частині відсутній предмет спору через приєднання процесуальних статусів та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі.

За вказаних обставин ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. ст. 374 ч. 1 п.6 ст. 379 ч. 1 п.п. 3,4, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду виготовлено 16 березня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця Г.Л. Карпушин