справа №735/172/25
номер провадження 6/735/1/2026
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2026 року селище Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Редько А.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Короп заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з батьком,

в с т а н о в и в:

24.02.2026 заявник звернувся до суду із заявою та просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було видано помилково. В обґрунтування заяви вказує, що він є позивачем у цивільній справі № 735/172/25 і рішенням суду від 29 липня 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення, проте з нього стягнуто судовий збір. Однак, за результатами апеляційного перегляду ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року його було звільнено від сплати судового збору за апеляційний розгляд його апеляційної скарги на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з його майновим станом. Дата ухвали набрала законної сили та міститься у матеріалах справи. Незважаючи на наявність чинного судового рішення про звільнення заявника від сплати судового збору судом було видано та направолено до виконання виконавчий лист про стягнення з нього вказаних коштів. Оскільки, на момент видачі виконавчого листа вже існувало судове рішення апеляційної інстанції, що скасовує обов`язок сплатити судовий збір тому виконавчий лист не відповідає фактичним обставинам справи та виданий без належних підстав.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просить задовольнити.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про вирішення заяви за її відсутності та представника. При ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про вирішення заяви за їхньої відсутності. При ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи № 735/172/225 суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою судді Коропського районного суду Чернігівської області від 11.02.2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком та відкрито провадження по справі. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп до ухвалення судового рішення у справі.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 грудня 2025 рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 залишено без змін.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ Цивільного процесуального кодексу України.

У силу статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року, необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Виконавчий лист було видано правомірно на підставі чинного судового рішення.

Відсутність скасування рішення суду означає, що підстави для припинення виконання (добровільне виконання або помилкова видача) відсутні.

В ході судового розгляду заяви судом не встановлено, а заявником не надано жодних підстав, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого листа у справі № 735/172/25.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 260, 261, 431, 432 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з батьком відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026.

Суддя: О. А. Балаба