Справа № 149/3445/25
Провадження №2/149/182/26
Номер рядка звіту 61
У Х В А Л А

"16" березня 2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Адамчука П. Б.

відповідача 1 ОСОБА_2 , її представника адвоката Поворознюка Б. М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Хмільник матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), ОСОБА_4 (відповідач 3), ОСОБА_5 (відповідач 3), ОСОБА_6 (відповідач 4), ОСОБА_7 (відповідач 5), ОСОБА_6 (відповідач 6), ОСОБА_8 (відповідач 7), третя особа: Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, представник позивача у підготовчому засіданні підтримали позов, з урахуванням заяви від 16.03.2026 про зміну предмета позову, яку просили прийняти до розгляду. Заперечили проти призначення експертизи.

Відповідач 1 та її представник позов не визнали, не заперечували проти прийняття заяви про зміну предмета позову, підтримали клопотання про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи.

У підготовче засідання 16.03.2026 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнають.

Інші учасники не з`явилися. Про дату і місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Суд вислухавши думку учасників, виконавши дії та вирішивши питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, дійшов наступних висновків.

Стосовно заяви про зміну предмета позову

Заява про зміну предмета позову подана з дотримання вимог ст. 49 ЦПК України, тобто до закінчення підготовчого засідання, стосується однієї із заявлених вимог, подання такої заяви є правом позивача, а тому суд приймає цю заяву до розгляду.

Стосовно призначення експертизи

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Обґрунтовуючи клопотання про експертизу на спростування висновку поданого позивачем, заперечуючи компетенцію особи, яка проводила експертизу, відповідач 1 просить призначити у справі молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої ставить інші питання, ніж ті, що вирішувалися при проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження від 29.09.2025. Так, у висновку наданого позивачем вирішено питання: чи мають ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , народжені різними матерями, спільного біологічного батька, а у запропонованих відповідачем 1 питаннях вона просить встановити ймовірність того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є кровними родичами (повнорідними сестрами) по батьківській лінії.

У свою чергу, з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмета позову, позивач вже не просить встановити факт, що ОСОБА_9 був батьком позивача, а просить встановити факт того, що ОСОБА_9 визнавав своє батьківство.

При цьому закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти», заява № 62257/15, зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з урахуванням змінених позовних вимог, призначення у справі експертизи не є обов`язковим, відповідач 1 заявляючи про проведення експертизи у визначений законом строк не скористалася правом на пред`явлення зустрічного позову. У загальному клопотання відповідача 1 зводиться до оцінки наданого позивачем доказу. У свою чергу обов`язок доведення своїх доводів чи заперечень покладено на сторонами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України відповідач 1 має право подати до суду висновок експерта, складений на її замовлення.

Оскільки підготовче провадження проведено, питання визначені у ст. 197 ЦПК України судом з`ясовані, справу належить призначити до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 197, 200 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду заяву позивача від 16.03.2026 про зміну предмета спору.

Відмовити відповідачу 1 у задоволенні клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи.

Закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), ОСОБА_4 (відповідач 3), ОСОБА_5 (відповідач 3), ОСОБА_6 (відповідач 4), ОСОБА_7 (відповідач 5), ОСОБА_6 (відповідач 6), ОСОБА_8 (відповідач 7), третя особа: Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, до судового розгляду по суті на 10:00 год. 29.04.2026 року в залі судових засідань Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (22000 м. Хмільник вул. Столярчука 4).

У судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Визначити порядок дослідження доказів: вступне слово сторін, допит свідків, дослідження письмових доказів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання про експертизу може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК