ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1871/25
Провадження № 2/131/670/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2026 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Марчук В.І.,

за участю секретаря судового засідання Яременко Г.О.,

та учасників справи:

представника позивача Драч Ж.Р.,

представника третьої особи, Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №3 в м.Іллінці Вінницької області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2025 року Виконавчий комітет Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як орган опіки та піклування, (надалі - позивач) звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2025 року завідувач відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Вінницької області Бурдельна Л.П. повідомила, що до неї надійшло повідомлення від жителів будинку, які проживають по АДРЕСА_1 , що в квартирі АДРЕСА_2 компанія розпиває спиртні напої, чути крики та плач дітей. Також жителями будинку було зроблено дзвінок на гарячу лінію «102». Після чого прибули працівники сектору реагування патрульної поліції.

Комісія в складі начальника Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Падури А.А., юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора ЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М. та фахівця із соціальної роботи відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. та психолога відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Москальової Г.І. також прибула за вказаною вище адресою.

Комісія встановила наступне: за даною адресою знаходилося троє дорослих та двоє малолітніх дітей. Дорослі поводилися неадекватно, кричали, нецензурно виражалися, від них було чути різкий запах алкоголю. Серед дорослих була ОСОБА_2 , мати двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_2 з малолітніми дітьми проживала в знайомого більше місяця. В квартирі антисанітарія, взагалі відсутні продукти харчування, в кутку кімнати на підлозі лежало покривало та велика м`яка іграшка - місце, де діти спали. Діти не відвідували дитячий садок. При спілкуванні ОСОБА_2 повідомила, що вона із знайомими зранку розпили пляшку горілки. З власником квартири познайомилися по телефону. Оскільки в неї нема де жити, вирішила в нього залишитися. На даний час не працює, живе з дітьми за рахунок державної виплати на дитину до трьох років в розмірі 860грн. на місяць. До від`їзду за кордон ОСОБА_5 відвідувала дитячий садок, однак, відповідно до довідки КЗ «Іллінецького ЗДО №6 «Срумочок», дитина з 26.05.2025 року по 10.11.2025 року закладне відвідує.

На дітей було складено Акти проведення оцінки рівня безпеки дитини та за результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей встановлено, що рівень безпеки дітей дуже небезпечний, оскільки існує загроза життю та здоров`ю дітей. З метою захисту дітей було вжито негайні заходи - негайне відібрання дітей у матері.

Відповідно до наказів начальника Служби у справах дітей Іллінецької міської ради №№100/01-07, 101/01-07 від 04.11.2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взято на первинний облік служби в справах дітей, як дітей залишених без батьківського піклування. облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах.

Відповідно до наказів начальника Служби у справах дітей Іллінецької міської ради №№102/01-07, 103/01-07 від 04.11.2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 влаштовано на тимчасове проживання терміном на шість місяців у сім`ю знайомих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , до вирішення питання щодо подальшого їхнього влаштування.

04.11.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іллінецької міської ради було розглянуто питання щодо невідкладного відібрання дітей в їх матері ОСОБА_2 . За рекомендаціями комісії виконавчим комітетом було прийнято рішення №257 від 05.11.2025 року «Про невідкладне відібрання дітей» та «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 », у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей.

Крім того,вказано, що сім`я ОСОБА_2 отримувала соціальну послугу - соціального супроводу, як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах, а діти перебували на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставин служби у справах дітей Іллінецької міської ради з 02.12.2024 року по 23.07.2025 року, та були зняті з відповідно обліку в зв`язку із виїздом ОСОБА_2 з дітьми до Республіки Польща до своєї матері.

Зазначено, що ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - нарколога та має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, притягалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП, ч.1 ст.178 КУпАП, ч.2 ст.184 КУпАП.

Враховуючи, що відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, належних побутових умов, необхідних для проживання дітей, не надає дітям доступу до культурних та інших культурних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти, тому є всі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей, оскільки відповідачка ніяким чином не намагається забезпечити дітям безпечне виховання та проживання.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.150,152,164,165,166,170 СК України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання в даній справі.

Ухвалою суду від 07 січня 2026 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, підтвердила доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності та відзиву на позов до суду не подала.

Тому, суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України, оскільки відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи своєчасно та належним чином належним чином, в судове засідання не з`явилася, причину неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позовну заяву не надав і представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_1 , позов підтримала. Вказала, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. ОСОБА_5 не відвідує дитячий садочок. Відмітила, що сім`я ОСОБА_2 перебувала з 02.12.2024 року по 23.07.2025 року під соціальним супроводом Служби та була знята в зв`язку із їх виїздом до Республіки Польща. Житловий будинок, де зареєстрована відповідачка з дітьми, не придатний для проживання. Крім того, вказала, що діти були невідкладно відібрані в їхньої матері, відповідачки по справі, в зв`язку із вищеописаними подіями, що мали місце 04.11.2025 року, у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дітей.

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, на виконання вимог ст.12 Конвенції про права дитини, в порядку ч.1 ст.171 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.232 ЦПК України не були заслухані діти відповідачки по справі - малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з рахуванням їх віку та рівня розвитку.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, Служби в справах дітей, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , відповідача по справі, та ОСОБА_9 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 17 серпня 2022 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , відповідачка по справі, та ОСОБА_10 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 07 березня 2024 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відомості про батьків дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 7, сформованого 17 серпня 2022 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), та №6, сформованого 07 березня 2024 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрована по АДРЕСА_3 . Діти проживають спільно із матір`ю.

04.11.2025 року завідувач відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Вінницької області Бурдельна Л.П. повідомила, що до неї надійшло повідомлення від жителів будинку, які проживають по АДРЕСА_1 , що в квартирі АДРЕСА_2 компанія розпиває спиртні напої, чути крики та плач дітей. Також жителями будинку було зроблено дзвінок на гарячу лінію «102». Після чого прибули працівники сектору реагування патрульної поліції.

Комісія в складі начальника Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Падури А.А., юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора ЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М. та фахівця із соціальної роботи відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. та психолога відділу надання соціальних послуг КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Москальової Г.І. також прибула за вказаною вище адресою.

Комісією встановлено наступне: за даною адресою знаходилося троє дорослих та двоє малолітніх дітей. Дорослі поводилися неадекватно, кричали, нецензурно виражалися, від них було чути різкий запах алкоголю. Серед дорослих була ОСОБА_2 , мати двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 з малолітніми дітьми проживала в знайомого більше місяця. В квартирі антисанітарія, взагалі відсутні продукти харчування, в кутку кімнати на підлозі лежало покривало та велика м`яка іграшка - місце, де діти спали. Діти не відвідували дитячий садок. При спілкуванні ОСОБА_2 повідомила, що вона із знайомими зранку розпили пляшку горілки.

Комісією проведено обстеження умов проживання по АДРЕСА_4 , в ході якого встановлено, що умови проживання не задовільні, в квартирі антисанітарні умови проживання, брудно, неприємних запах від куріння цигарок та перегару, відсутній запас продуктів харчування, речі розкидані, в кімнаті з меблів лише ліжко-диван, шафа, відсутня постільна білизна, діти спали на підлозі. Мати ніде не працює, сім`я живе за рахунок соціальної виплати на дитину до трьох років в розмірі 860 грн. на місяць. Умови для розвитку та виховання дітей не створені, відсутні засоби особистої гігієни, харчування для дітей відповідного віку, іграшки, місця для сну та відпочинку. Вказані обставини підтверджуються даними складеного комісією 04.11.2025 року Акту обстеження умов проживання. Крім того, згідно даних вказаного Акту, комісією було встановлено, що за адресою проведеного обстеження умов проживання проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Із матір`ю дітей, ОСОБА_2 04.11.2025 року комісією було проведено профілактичну бесіду стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини, прав батьків щодо виховання дитини, прав батьків по захисту дитини, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, підстав позбавлення батьківських прав, проінформовано стосовно адміністративної, кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Про що складено Акт профілактичної бесіди.

Крім того, 04.11.2025 року комісією проведено оцінку рівня безпеки для дітей за результатами яких складено Акти проведення оцінки рівня безпеки дитини. Згідно даних Актів встановлено стан дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент виявлення: ознаки погіршення фізичного стану дітей відсутні; діти мають зовнішні знаки недогляду та занедбалості (поруч з дітьми відчувається неприємний запах, діти одягнуті в брудний одяг). Виявлені факти, що свідчать про нездатність батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною гарантувати безпеку дитині (дітям). Сім`я ОСОБА_2 з 02.12.2024 року по 23.07.2025 року перебувала під соціальним супроводом за невиконання батьківських обов`язків. Зокрема, на момент виявлення дітей присутня мати ОСОБА_2 , у якої спостерігалася небезпечна поведінка або ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкогольних речовин (напади агресії, погрози). У помешканні перебували інші особи, які ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 пояснила, що вранці випили з власником та знайомою плішку горілки. Поведінка дорослих неадекватна, вони не могли давати чіткі відповіді на запитання, ім. було важко стояти на ногах, вони хиталися та від них було чути різкий запах алкоголю. Виявлені факти незабезпечення дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону (в квартирі відсутні продукти харчування, засоби особистої гігієни, ліки). На момент обстеження, яке відбувалося 04.11.2025 року о 10год. 30хв. мати не кормила дітей, а молодшому не міняла підгузок, у дітей відсутнє місце для сну та відпочинку. ОСОБА_2 пояснила, що проживає у знайомого, з яким постійно вживає алкогольні напої. ОСОБА_2 не повідомила фахівцю із соціальної роботи, що повернулася жити в м.Іллінці. Помешкання, в якому проживають діти, не пристосоване для їх проживання, перебуває в антисанітарному стані, відсутнє тепло, відсутнє ліжко для дітей, діти спали на підлозі застеленій покривалом. ОСОБА_2 не змогла пояснити чому діти сплять на підлозі. За результатами оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно, негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

Згідно наказів начальника Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області від 04.11.2025 року №100/01-07 «Про взяття на первинний ОСОБА_3 » та №101/01-07 «Про взяття на первинний ОСОБА_4 » дітей взято на первинний облік Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, як дітей залишених без батьківського піклування.

Згідно наказів Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області від 04.11.2025 року №102/01-07 «Про тимчасове влаштування ОСОБА_3 » та №103/01-07 «Про тимчасове влаштування ОСОБА_4 », влаштовано малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання (термін шість місяців) у сім`ю знайомих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та зобов`язано останніх вживати заходів щодо захисту цивільних прав, інтересів, піклуватися за життя, здоров`я, фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток малолітніх дітей.

Згідно рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області №257 від 05.11.2025 року «Про невідкладне відібрання дітей» вирішено: невідкладно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в їхньої матері ОСОБА_2 ; затверджено висновок про доцільність невідкладного відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в їхньої матері ОСОБА_2 ; інформувати Немирівську окружну прокуратуру про відібрання малолітніх дітей; доручено Службі у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області підготувати позовну заяву та вжити заходів щодо звернення до суду з позовом про відібрання дітей в матері з позбавленням її батьківських прав; затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей.

З висновку виконавчого комітету Іллінецької міської ради, затвердженого вищевказаним рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування Іллінецької міської ради Вінницької області вважає доцільним невідкладне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в їхньої матері ОСОБА_2 , відповідачки по справі,у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дітей.

Іншим Висновком виконавчого комітету Іллінецької міської ради, затвердженого вищевказаним рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування Іллінецької міської ради Вінницької області, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іллінецької міської ради, вважає що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дітей.

Крім того, судом встановлено, що 04.11.2025 року старшим інспектором ЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинським С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №747999 за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП (20.10.2025 року о 14год. в АДРЕСА_4 ОСОБА_2 неналежно виконує батьківські обов`язки щодо виховання, навчання, проживання своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а саме створила незадовільні умови проживання). Докази результатів розгляду вказаного протоколу відсутні. Того ж дня, старшим інспектором ЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинським С.М. винесено постанову ГВА №173358 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.178 КУпАП.

Згідно постанов Іллінецького районного суду Вінницької області №131/1690/24 від 13.12.2024 року та №131/905/25 від 10 червня 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП та ч.2 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративні стягнення у виді попередження та штрафу, відповідно.

Поряд з цим, із копії повідомлення КНП «Іллінецька міська лікарня» Іллінецької міської ради №01-14-982 від 05.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 25.11.2024 року. Діагноз: F10, 222 Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Ремісія 6 місяців.

Інші характеризуючи дані особи відповідачки ОСОБА_2 не надані.

Згідно копії довідки №96, виданої 10.11.2025 року КЗ Іллінецький ЗДО «Струмочок», дирекцією закладу повідомлено про те, що така дитина, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26.05.2025 року по дату видачі довідки даний заклад не відвідує. Разом з тим, відомості чи є ОСОБА_3 вихованцем даного ЗДО та чи відвідувала його в період з 10.11.2025 року по дату розгляду відсутні.

Докази обстеження умов проживання за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 з дітьми, по АДРЕСА_3 , тривалості проживання матері з дітьми по АДРЕСА_4 не надані. Клопотання про виклик свідків на підтвердження заявлених позовних вимог стороною позивача не заявлялися.

Крім того, вказуючь на здійснення соціального супроводу сім`ї ОСОБА_2 в період з 02.12.2024 року по 23.07.2025 року інформацію про здійснення такого супроводу, вжиті заходи, суду не надано.

Таким чином, розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо забезпечення права дітей на належні умови життя, в середовищі, що не є небезпечним для її здоров`я і морального виховання.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22 та від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у п.п.47-49 рішення від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручання у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на повагу до приватного і сімейного життя). Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей п.2 ст.8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як того вимагає ст.8. Також Суд зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у п.54 рішення від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» (заява №31111/04) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі №404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі №159/2012/23 та від 22 листопада 2023 року в справі №320/4384/18.

При цьому необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі №464/2040/23).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Звертаючись в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування підставою позову вказує на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абз. 2 п. 18 Постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний захід.

Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22 та від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), вказано, що «розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року в справі № 722/225/23 (провадження № 61-248св24), зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей оскільки остання ніяким чином не намагається забезпечити безпечне виховання та проживання дітей.

За змістом ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23)).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вимоги закону, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позивач по справі - орган опіки та піклування Іллінецької міської ради не надав суду належних та переконливих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та не довів її винну поведінку щодо умисного ухилення від участі в забезпеченні фізичного та духовного розвитку дітей, з огляду на наступне.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

Отже, наданий до суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав має рекомендаційний характер.

Дослідивши зміст висновку органу опіки та піклування Іллінецької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 05 листопада 2025 року за №257 року, яким визнано за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітніх дітей, суд в порядку ч.6 ст.19 СК України не погоджується з даним висновком, як недостатньо обґрунтованим, виходячи з того, що: 1) висновок не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а також переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав, якими він керувався під час прийняття рішення; 2) висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дітей, їх здоров`я та психічного розвитку, яку не можна було б усунути без застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав; 3) висновок не містить доводів щодо відповідності застосування зазначеного крайнього заходу інтересам малолітніх дітей та необхідності в такий спосіб захисту її прав, а також не містить обгрунтування неможливості вжиття до відповідача ОСОБА_2 інших заходів, не пов`язаних з позбавленням її батьківських прав з метою збереження сімейних відносин між нею та її дітьми; 4) висновок містить посилання на зміст письмових доказів, доданих до позовної заяви, та обставин, покладених в його основу, які вказують на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків (зокрема, акт проведення оцінки рівня безпеки дітей, взяття дітей на первинний облік, влаштування дітей до знайомих, вживання відповідачем алкоголю, притягнення до адміністративної відповідальності) та одночасно не враховує наявності інших доказів та відомостей, відображених в них, які підтверджують протилежне, що може свідчити про порушення органом опіки та піклування в своїй діяльності принципу об`єктивності та неупередженості, а саме: у висновку не відображено інформації щодо перебування відповідачки в ремісії, можливості проживання за зареєстрованою адресою проживання 5) у висновку відсутнє посилання на письмові докази, які б у своїй сукупності були достатніми для твердження про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків (зокрема, довідки медичних закладів про незадовільний стан здоров`я дітей тощо).

Отже, висновок органу опіки та піклування Іллінецької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету від 05 листопада 2025 року №257, є недостатньо обґрунтованим та має формальний характер, оскільки: не містить об`єктивних даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні відповідача ОСОБА_2 , як матері, від виховання своїх малолітніх дітей на дату його складання; в ньому не зазначається про доцільність втручання в життя дітей шляхом позбавлення відповідача батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення її батьківських прав захистить інтереси дітей та які саме, у висновку не підтверджено, що позбавлення матері батьківських прав змінить життя дітей на краще та відповідатиме інтересам дітей, не відображена думка самої ОСОБА_2 відносно такого позбавлення та чи брала вона участь у засіданні органу опіки та піклування, а тому суд не погоджується з ним, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду про застосування норми ч.6 ст.19 СК України, викладених в постановах від 10 січня 2019 року у справі №200/21514/16-ц, від 14 січня 2019 року у справі №388/723/17 та від 11 лютого 2019 року у справі №643/7567/16-ц.

Разом з тим, у даній справі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, оскільки надані суду докази, у своїй сукупності, не свідчать про те, що відповідач протягом тривалого часу систематично та свідомо, незважаючи на попередження, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей.

З огляду на предмет та підстави заявленого позову, з урахуванням того, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що відповідачка злісно ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, тому у задоволенні позовної вимоги позивача до відповідача про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити за недоведеністю.

Суд вважає, що відсутні достатні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому, оскільки не доведено факт злісного нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітніх дітей, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого в даному випадку позивач не довів.

При цьому, суд зазначає, що позивач при розгляді спору також не довів суду, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дітей.

Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини.

Таким чином, виходячи із особливостей правовідносин, що склалися між сторонами, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підстави позову, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дітей, позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батьків неможливо, суд вважає за необхідне попередити відповідачку, ОСОБА_2 , про необхідність зміни ставлення до виховання нею дітей та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дітей.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір із відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровану по АДРЕСА_3 , про необхідність зміни ставлення до виховання нею дітей, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області контроль за виконанням відповідачкою ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

Роз`яснити Виконавчому комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, що у разі продовження вчинення ОСОБА_2 дій спрямованих на ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, орган опіки та піклування, за наявності для того правових підстав, не позбавлений можливості, повторно звернутися до суду із відповідним позовом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 березня 2026 року.

Повне найменування сторін:

позивач - Виконавчий комітет Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області як органу опіки та піклування, місцезнаходження: вул.Соборна,19 м.Іллінці Вінницький район Вінницька область; ,

відповідачка - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, місцезнаходження: вул.Соборна,19 м.Іллінці Вінницький район Вінницька область, .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК