ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-з/819/9/26
16 березня 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя - доповідач) Воронцової Л.П.,
суддів: Майданіка В.В.
секретаря Андреєвої В.В.,
учасники справи:
заявник (відповідач) - ОСОБА_1 ,
представник заявника - адвокат Наконечний Віталій Леонідович,
представник позивача - адвокат Бєла Євгенія Юріївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, витребування майна з чужого незаконного володіння,
Короткий зміст вимог заяви
20 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Заява мотивована тим, що при ухваленні колегією суддів Херсонського апеляційного суду постанови від 16 лютого 2026 року у вище зазначеній справі судом вирішено питання лише щодо позовної вимоги про витребування транспортного засобу із чужого незаконного володіння та не вирішено питання щодо інших вимог, які були заявлені позивачкою, а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації, відновлення державної реєстрації ТЗ.
Вважає необхідним доповнити постанову суду положенням: "в іншій частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2025 року залишити без змін".
Крім того, заявник просив ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, про які він заявляв у своїх апеляційних скаргах на судові рішення, надавав попередній (орієнтовний) їх розрахунок та подав до суду докази їх понесення у передбачений процесуальним законом строк.
Зазначив, що загальний розмір його судових витрат становить 27 090,00 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000,00 грн та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в сумі 90,00 грн.
Заявлений розмір судових витрат підтверджується наступними доказами:
1)договором про надання правничої допомоги № 02/08-24 від 24.04.2024 укладеним між АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 ,
2)рахунком на оплату № 19/02-2025-1Р від 19.02.2026 та
3)актом про надання послуг № 19/02-2025-1Р від 19.02.2026 , підписаних між АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 , у яких зазначено найменування правової допомоги, витрати часу і вартість робіт.
4)Квитанціями АТ "Укрпошта" на 90,00 грн (додатки до апеляційних скарг від
09.12.2025 та від 19.12.2025).
Посилався на те, що справа є складною, оскільки потребувала аналізу рішення першої інстанції, спростування його мотивів щодо аналізу доказів та застосування норм процесуального та матеріального права, пошук практики Верховного Суду, яка не застосовувалась в суді першої інстанції (від 13.09.2023 у справі № 638/9047/19, від 05.04.2023 в справі № 911/1278/20, від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Для відповідача ця справа має велике значення, адже ціна позову 649 000 грн є значною для нього, а задоволення позову щодо відповідача, який є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, учасником бойових дій, ветераном військової служби, переселенцем, якому для пересування необхідний ТЗ, який зареєстрований за ним, негативно вплине на його приватне життя.
Для надання правничої допомоги відповідачу в межах розгляду вказаної справи в суді апеляційної інстанції було витрачено 13 год. 30 хв.
Просив винести додаткову постанову, якою:
2) стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 ) судові витрати, які понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 27 090,00 грн.
Провадження у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 визначено склад колегії суддів : Воронцова Л.П.(суддя - доповідач), Майданік В.В., Склярська І.В.
Позиція інших учасників справи
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи.
16 березня 2026 року, у день судового засідання, від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бєлої Є.Ю. через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю адвоката у кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бєлої Є.Ю. не підлягає задоволенню, оскільки судове засідання у даній справі призначено на 16 березня 2026 року о 13 год. 00 хв., про що адвоката повідомлено 24 лютого 2026 року, тоді як із судової повістки, сформованої Кілійським районним судом Одеської області 05 березня 2026 року, вбачається розгляд справи у суді 16 березня 2026 року о 14:30 год. та повістка не містить відомостей про участь адвоката Бєлої Є.Ю. у цій справі, адвокатом не надано інших документів, що свідчать про її задіяність у розгляді даної справи.
Відповідно до статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відтак, наведені у клопотанні причини неявки в судове засідання є неповажними, що не перешкоджає розгляду справи в порядку частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи заяви матеріалами справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлені судом обставини справи
В серпні 2024 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Бєла Є.Ю., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу BMW Х5 2929, сірого кольору, 2011 р.в., vin НОМЕР_3 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ДОКУМЕНТАВТО" № 8096/24/1/007884 02.07.2024 року, витребування у ОСОБА_1 на користь позивачки зазначеного транспортного засобу, скасування державної реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03 липня 2024 року та відновлення державної реєстрації зазначеного транспортного засобу за ОСОБА_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 23.01.2015 року, д.н.з. НОМЕР_6 , стягнення понесених судових витрат.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб BMW Х5, об`єм двигуна 2929, сірого кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , в іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2025 року задоволено.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2025 року скасовано, ухвалено нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 16.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович задоволено частково.

Додаткове рішення Херсонського міського суду від 08 грудня 2025 року скасовано, ухвалено нове.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович про стягнення судових витрат задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 52 706, 67 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Бєла Євгенія Юріївна про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Питання розподілу витрат сторін на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у постановах суду не вирішувалося.

У апеляційних скаргах від 09.12.2025 та від 19.12.2025 на судові рішення ОСОБА_1 зазначено прохання про стягнення з позивачки на його користь судових витрат та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс при підготовці апеляційних скарг: - 20 000 грн (10 год. з розрахунку 2 000,00 грн за годину надання послуг адвокатом); - 4 000,00 грн (2 год. з розрахунку 2 000,00 грн за годину надання послуг адвокатом) та зазначено, що він очікує додатково понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції: - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 10 000 грн (5 год. з розрахунку 2 000,00 грн за годину надання послуг адвокатом), що включає підготовку до розгляду справи у судових засіданнях, участь у судових засіданнях підготовку процесуальних документів; - 2 000,00 грн (1 год. з розрахунку 2 000,00 грн за годину надання послуг адвокатом), що включає підготовку до розгляду справи у судових засіданнях, участь у судових засіданнях підготовку процесуальних документів; - пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в сумі - 100,00 грн; - 100,00 грн.

Згідно Договору про надання правничої допомоги № 02/08-24 від 24.04.2024, укладеного між АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 , (п. 1.4 ) від імені Виконавця зобов`язання за цим Договором має право виконувати зокрема адвокат Наконечний В.Л., вартість послуг адвоката у 2024 році складає 2 000,00 грн за годину надання послуг ( п.4.3);

Згідно рахунку на оплату № 19/02-2025-1Р від 19.02.2026 та акту про надання послуг № 19/02-2025-1Р від 19.02.202, підписаних АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 зазначено найменування правничої допомоги/витрат на її надання у справі № 766/14178/24 на загальну суму 27 090 грн:

1) 09.12.2025 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2025: 10 год., 20 000,00 грн;

2) 19.12.2025 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду апеляційної скарги на додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2025: 2 год., 4 000,00 грн;

3) 15.01.2026 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції: 20 хв., 666,67 грн;

4) 16.02.2026 - представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні Херсонського апеляційного суду у режимі відеоконференції, яке було призначено на 12:55 год. (за 10 хв. до початку судового засідання та до 13:55 год.): 1 год. 10 хв., 2 333,33 грн;

5) квитанції про оплату послуг АТ "Укрпошта" щодо надіслання двох апеляційних скарг від 09.12.2025 та від 19.12.2025 позивачці: 90 грн.

Позиція суду

Мотиви, якими керується суд та застосовані норми права

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо вимог заяви про доповнення резолютивної частини судового рішення

У постанові від 16.02.2026 року суд апеляційної інстанції, виходячи зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 і її прохальної частини, зазначив, що рішення суду переглядається у частині задоволених позовних вимог - витребування транспортного засобу із чужого незаконного володіння.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо інших позовних вимог ОСОБА_2 , а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації, відновлення державної реєстрації ТЗ Набокою С.В. не оскаржувалося і не було предметом апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції, тому відсутня необхідність, за вказаних обставин, зазначення у резолютивній частині постанови суду про те, що в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Ураховуючи зазначене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення у зазначеній справі та доповнення резолютивної частини постанови суду від 16.02.2026.

Щодо вимог заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу

Відповідно до положень частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов' язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Ураховуючи, що у апеляційних скаргах ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний В.Л., заявляв про витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та надавав попередній (орієнтовний) їх розрахунок, постанова суду апеляційної інстанції та додаткова постанова суду ухвалені 16 лютого 2026 року, а заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доказами їх понесення подана 20 лютого 2026 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявник дотримався процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) Верховний Суд виклав висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідач надав:

договір про надання правничої допомоги № 02/08-24 від 24.04.2024 укладений між АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 , яким обумовлена вартість послуг адвоката у 2024 році складає 2 000,00 грн за годину надання послуг ( п.4.3);

рахунок на оплату № 19/02-2025-1Р від 19.02.2026 на суму 27 090 грн,

акт про надання послуг № 19/02-2025-1Р від 19.02.202, підписаних АО "ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС" та ОСОБА_1 із зазначенням найменування правничої допомоги/витрат на її надання у справі № 766/14178/24 на загальну суму 27 090 грн, а саме :

1) 09.12.2025 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2025: 10 год., 20 000,00 грн;

2) 19.12.2025 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду апеляційної скарги на додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2025: 2 год., 4 000,00 грн;

3) 15.01.2026 - підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції: 20 хв., 666,67 грн;

4) 16.02.2026 - представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні Херсонського апеляційного суду у режимі відеоконференції, яке було призначено на 12:55 год. (за 10 хв. до початку судового засідання та до 13:55 год.): 1 год. 10 хв., 2 333,33 грн;

5) квитанції про оплату послуг АТ "Укрпошта" щодо надіслання двох апеляційних скарг від 09.12.2025 та від 19.12.2025 позивачці: 90 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуги категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об' єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 виснував, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Згідно з висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/WestAllianceLimite" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 141 ЦПК України, якою визначені критерії, які застосовуються судом незалежно від клопотання іншої сторони.

Колегія суддів при визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу позивача, понесених у суді апеляційної інстанції враховує предмет спору у даній справі, досвід і кваліфікацію представника відповідача - адвоката Наконечного В.Л. вважає, що час і обсяг виконаних останнім робіт із підготовки і подання апеляційних скарг на рішення суду та додаткове рішення суду є завищеними та непропорційними заявленій вартості цих робіт - 10 годин 20 000 грн, і 4 години 8 000 грн відповідно, оскільки зміст апеляційної скарги на рішення суду та посилання і аналіз практики Верховного Суду і рішень ЄСПЛ у значній мірі повторюють доводи відзиву відповідача на позовну заяву.

Ураховуючи складність справи, предмет спору, необхідність надання представником позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, обсяг виконаної адвокатом роботи та час, необхідний для їх виконання, враховуючи досвід адвоката, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, тривалість розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів вважає достатнім розмір витрат на професійну правничу допомогу, пред`явлених до стягнення з ОСОБА_2 у розмірі 14 090 грн. (на складання апеляційної скарги на рішення суду - 4 години та вартість роботи 8 000 грн, а на складання апеляційної скарги на додаткове рішення суду - 1,5 години вартістю 3 000 грн).

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням предмету спору, складності справи, необхідних процесуальних дій сторони та реальних затрат часу на їх вчинення.

Висновок за результатом розгляду заяви

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на вище зазначене заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню частково - у частині часткового задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14 090 грн ( 8 000 грн + 3 000 грн + 666,67 грн + 2 333, 33 грн + 90, 00 грн)

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович, про ухвалення додаткового рішення, задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 ) судові витрати, які понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 14 090,00 грн.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16.03.2026

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

І.В. Склярська