номер провадження 2/531/400/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Карлівка

Суддя Карлівського районного суду Полтавської області Попов М.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2025 позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 12 вересня 2025 року, з посиланням на ч. 1 ст. 31 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення направлено за підсудністю до Карлівського районного суду Полтавської області.

Справа надійшла до Карлівського районного суду Полтавської області 05 січня 2026 року.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що дана справа помилково направлена з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра до Карлівського районного суду Полтавської області з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається в поданій позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 12 вересня 2025 року, з посиланням на ч. 1 ст. 31 ЦПК України, позову заявну заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення направлено за підсудністю до Карлівського районного суду Полтавської області. В мотивувальній частині ухвали зазначено, що відповідно до відповіді №1768491 від 12.09.2025 р. щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери відповідач, ОСОБА_2 , є внутрішньо-переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною юрисдикцією відноситься до Карлівського районного суду Полтавської області.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та виселення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено в п. 42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 41 вищевказаної Постанови Пленуму, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Таким чином, виходячи із предмету спірних правовідносин та беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги стосуються визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та виселення, даний спір не підсудний Карлівському районному суду Полтавської області, оскільки має розглядатись за правилами виключної підсудності в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 30 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра помилково направив дану цивільну справу до Карлівського районного суду Полтавської області.

На підставі вищевикладеного, доходжу висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра як помилково направлені до Карлівського районного суду Полтавської області.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра до Карлівського районного суду Полтавської області з порушенням правил, встановлених статтею 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами частини 3 статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення, повернути на розгляд Амур-Нижньодніпровського районному суду м. Дніпра за територіальною юрисдикцією (підсудністю) як помилково направлені.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя