Справа № 522/4608/25
Провадження № 2/522/2181/26
УХВАЛА

09 березня 2026 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді - Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника позивача про призначення посмертної судової психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

17.06.2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення судової посмертної психіатричної експертизи. Позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, обґрунтовуючи його необхідністю встановлення здатності заповідача ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складення оспорюваного заповіту від 05.08.2017 року. Заявник зазначає, що наявні у матеріалах справи висновки експертиз № 552 та № 470, складені в межах іншої цивільної справи (№ 522/10739/19), не мають преюдиційного значення для даного спору, оскільки стосувалися правочину щодо скасування заповіту від 15.08.2018 року, а оцінка стану особи станом на серпень 2017 року була надана експертами в порядку власної ініціативи без належного дослідження повної медичної документації за цей період. Позивач наголошує, що під час попередніх досліджень експертам не були надані медичні документи щодо лікування заповідача у 20162017 роках у стаціонарних закладах та дані про його перебування на психоневрологічному обліку, що мають суттєве значення для визначення глибини наявного у нього «органічного розладу особистості судинного генезу». З огляду на те, що предметом доказування у справі є вільне волевиявлення особи та відповідність його психічного стану вимогам закону на конкретну дату вчинення правочину, а встановлення таких обставин потребує спеціальних знань у галузі психіатрії, призначення експертизи є обов`язковим для забезпечення об`єктивного розгляду справи та ухвалення законного рішення.

17.06.2025 року Представник відповідача подав заперечення, у яких наголошує на необґрунтованості вимог позивача та відсутності підстав для призначення повторної експертизи. Сторона захисту зазначає, що факт здатності заповідача ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій станом на 05.08.2017 року є преюдиційним, оскільки він встановлений судовим рішенням у справі № 522/10739/19, що набрало законної сили. Представник зауважує, що висновки експертів щодо стану здоров`я на момент складення заповіту були зроблені в межах їхньої законної ініціативи на основі аналізу динаміки захворювання, а законність цих висновків уже була підтверджена судами попередніх інстанцій. Додатково вказується, що заповідач заздалегідь підтвердив свою дієздатність, отримавши довідку лікаря-психіатра за вісім днів до посвідчення заповіту, та на момент вчинення правочину не перебував на спеціальному обліку. Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що надана позивачем медична документація з раннього дитинства стосується переважно соматичних захворювань і не спростовує висновків про психічну компенсацію особи у 2017 році. З огляду на принцип правової визначеності та встановлену преюдицію, сторона відповідача вважає клопотання безпідставним та таким, що спрямоване на перегляд уже встановлених судом обставин.

14.07.2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення щодо витребування документів для проведення експертизи. Представник відповідача подав заперечення на клопотання про призначення експертизи, наполягаючи на відмові у його задоволенні з процесуальних та матеріально-правових підстав. По-перше, сторона захисту вказує на недотримання вимог ст. 116118 ЦПК України, оскільки клопотання за своєю суттю є заявою про забезпечення доказів, що вимагає сплати судового збору, докази якого в матеріалах справи відсутні. По-друге, відповідач наголошує на недопустимості призначення нової експертизи, оскільки стан психічного здоров`я заповідача станом на 05.08.2017 року вже був предметом дослідження та отримав належну оцінку у висновках експертів № 552 та № 470, які за принципом експертної ініціативи встановили здатність особи керувати своїми діями на вказану дату. Дані факти закріплені у мотивувальних частинах рішень у справі № 522/10739/19, що набрали законної сили, а отже мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню. Крім того, представник звертає увагу на суперечливу поведінку позивачки (доктрина venire contra factum proprium), оскільки у попередніх судових процесах вона наполягала на повному психічному здоров`ї батька у 2018 році, що виключає логічну можливість його недієздатності роком раніше. З огляду на принципи правової визначеності та добросовісності, сторона відповідача вважає клопотання спробою штучного перегляду остаточних судових висновків.

15.07.2025 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення щодо призначення експертизи. Представник відповідача подав заперечення на клопотання про витребування доказів, наголошуючи на відсутності правових підстав для його задоволення. Зазначає, що аналогічний перелік медичних установ та документів уже досліджувався судами та експертами у межах справи № 522/10739/19, де представник позивачки займав діаметрально протилежну позицію, намагаючись довести за допомогою тієї ж документації повну психічну здатність заповідача ОСОБА_3 роком пізніше (станом на 15.08.2018). Представник відповідача акцентує увагу на недопустимості висновку фахівця ОСОБА_4 як підстави для витребування нових доказів, посилаючись на сталу практику Верховного Суду (зокрема, у справі № 229/7156/19), згідно з якою лише висновок державного експерта, що несе кримінальну відповідальність, є належним доказом психічного стану особи. Крім того, оскільки висновки експертиз № 552 та № 470 вже отримали правову оцінку в судових рішеннях, що набрали законної сили, повторний збір соматичної та іншої документації є формою процесуального зловживання та суперечить принципу правової визначеності. З огляду на встановлену преюдицію щодо здатності спадкодавця усвідомлювати значення своїх дій станом на 05.08.2017 року, сторона відповідача вважає клопотання про витребування доказів безпідставним.

У судовому засіданні призначеному на 16.10.2025 року суд встановив наступний порядок розгляду справи встановивши, що питання про призначення експертизи буде досліджено судом після вступних слів та дослідження доказів.

04.03.2026 року суд після заслуховування вступних слів сторін та дослідження доказів оголосив перерву для проголошення ухвали про вирішення питання про призначення експертизи на 09.03.2026 року.

У судове засідання призначене на 09.03.2026 року з`явився представник відповідача ОСОБА_5 .

Суд вирішуючи питання про призначення судової психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, а зокрема надані стороною відповідача висновки експерта № 470 та № 552, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За приписами ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

На підставі викладеного та враховуючи усталену практику розгляду аналогічних клопотань суд констатує, що під час дослідження клопотання про призначення тієї чи іншої експертизи потрібно звернути особливу увагу на обґрунтування необхідності проведення експертизи. В обґрунтуванні призначення та проведення експертизи потрібно дослідити, які обставини або факти може підтвердити відповідна експертиза.

Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі слід враховувати низку фактів:

1) Чи має значення для справи факт, який експерт має встановити.

2) Чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі.

3) Які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

Призначаючи судову експертизу, суд повинен чітко визначити предмет експертизи та обставини (предмету спору та доказування), що мають значення для справи та потребують встановлення із застосуванням спеціальних знань експерта. Саме правильне визначення предмету експертизи дозволяє суду вірно визначити коло питань, які слід поставити експерту. Разом з тим, формулюючи питання, суд повинен враховувати думки осіб, які беруть участь у справі, в першу чергу ініціатора проведення експертизи.

Судом встановлено, що в рамках справи № 522/10739/19 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2019 року клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи міг ОСОБА_3 повністю усвідомлювати значення своїх дій, скасовуючи 15.08.2018 року заповіт складений ним 05.08.2017 року на користь ОСОБА_2 ? Проведення експертизи доручено судовим експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», надавши у розпорядження матеріали цивільної справи № 522/10739/19. Витребувано з КУ «Одеський обласний центр психічного здоров`я копію історії хвороби відносно ОСОБА_3 . Витребувано з КУ «Одеська міська клінічна лікарня №10 (копію історії хвороби відносно ОСОБА_3

21.07.2020 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду від експертної установи разом із висновком експерта №552 який був попереджений про кримінальну відповідальність.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року клопотання представника ОСОБА_6 про призначення судової комплексної психолого - психіатричної експертизи задоволено. Призначено у справі судову комплексну психолого-психіатричну експертизу та на вирішення експерта поставити наступні питання:

1. Чи були наявні у ОСОБА_3 будь-які індивідуально-психологічні особливості (індивідуальні, характерологічні, емоційно-вольові, мотиваційні та інші), які б могли чинити істотний вплив на його поведінку в момент вчинення правочину - скасування 15.08.2018 року заповіту на імя ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року

2. Чи перебував ОСОБА_3 в момент вчинення правочину - скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року в емоційному стані, який мав би істотний вплив на його здатність сприймати обставини, що мають значення для справи?

3. Чи були у ОСОБА_3 будь-які психічні розлади на період вчинення ним правочину скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року з урахуванням захворювання з діагнозом - психічний розлад у вигляді Органічного розладу особистості судинного ґенезу. Помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант, декомпенсація на яке він страждав?

4. Чи усвідомлював ОСОБА_3 за своїм психічним станом значення своїх дій та чи міг керувати ними в момент вчинення правочину - правочину - скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року?

Проведення експертизи доручено КНП Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я Одеський обласної ради (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова 9).

30.11.2022 року до суду надійшов висновок експерта №470 разом із матеріалами цивільної справи, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи відмовлено.

Відповідно до висновку судового- психіатричних експертів №552 від 11.12.2019 року КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» за результатами проведеного посмертного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновків: що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовуючи 15.08.2018 року заповіт укладений ним 05.08.2017 року, страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Органічного розладу особистості судинного генезу». Помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант, декомпенсація» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07/9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за ступенем тяжкості, глибини та виразності абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також експертами зроблено висновок, що в період укладання та підписання заповіту від 05.08.2017 року ОСОБА_3 виявляв клінічні ознаки психічного розладу у вигляді"Органічного розладу особистості суддиного генезу. Помірно виражений всихоорганічний синдром, експлозивний варіант, компенсація", який за ступенем тяжкості, глибини та виразності не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до висновку судового-психіатричних експертів №470 від 12.10.2022 року КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» за результатами проведеного посмертного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновків:

Відповіді на питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога: на момент вчинення правочину - скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року особистість підекспертного ОСОБА_3 , характеризувалась значним регресом особистості, суттєвим загостренням (посиленням) преморбідних особистісних рис характеру, появою патологічних проявів особистості, зниженням когнітивних функцій (пам`яті, інтелекту, мислення), розладами в емоційно-вольовій сфері, порушенням контролю збуджень і прояву емоцій, виразною емоційною лабільністю та поверхневістю суджень. Відзначались суттєві прояви «органічного» та «психопатичного» патопсихологічного симптомокомплексів, нестабільність емоційного стану, патологія нервової системи з частою зміною настрою, іпохондрічністю, суїцідальною готовністю з демонстративною ціллю, зниженням здатності до планування поведінки та прогнозу наслідків вчинків, що коїв, лабільністю емоцій, екстрапунітивним типом емоційного реагування в ситуаціях конфлікту, фрустрації з тенденцією уникати власної вини та перекладати її на інших, дефектом пам`яті, інтелектуальною ваговитістю, схильністю до афективної збудливості, дратівливості, вибуховості, негативного сприйняття оточення з потенційною загрозою, формуванням надцінних утворень. Зазначені розлади особистості могли чинити істотний вплив на поведінку ОСОБА_3 в момент вчинення правочину скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року. В момент вчинення правочину - скасування 15.08.2018 року заповіту на ім`я ОСОБА_2 , що був укладений 05.08.2017 року, ОСОБА_3 перебував у хворобливому стані психічної діяльності, який мав істотний вплив на його здатність сприймати обставин, що мають значення для справи.

Скасовуючи 15.08.2018 року заповіт укладений ним 05.08.2017 року, страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді: «Органічного розладу особистості судинного генезу». Помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант, декомпенсація» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07/9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за ступенем тяжкості, глибини та виразності абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 , в період укладання та підписання заповіту від 05.08.2017 року, виявляв клінічні ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного розладу особистості судинного генезу». Помірно виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант, декомпенсація» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07/9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за ступенем тяжкості, глибини та виразності не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.10.2024 року вирішено відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про призначення у справі повторної судової комплексної психолого - психіатричної експертизи по справі №522/10739/19. Колегія суддів зауважила, що те, що у двох окремих експертизах експерти прийшли до аналогічних висновків, із якими не згодна відповідачка, автоматично не свідчить про їх помилковість. При цьому чинне законодавство не містить заборони залучення для проведення комплексної експертизи експертів, що проводили первинну.

Таким чином суд встановлює, що встановлення психічного стану ОСОБА_3 на день складання заповіту 05.08.2017 року не є доцільним, адже психічний стан ОСОБА_3 на вказану був двічі встановлений експертами-психіатрами у висновках за № 552 від 11.12.2019 року та № 470 від 12.10.2022 року, та відображений у мотивувальних частинах рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого 07 грудня 2023 року по справі № 522/10739/19 та постанови Одеського

апеляційного суду, ухваленої 29.10.2023 року по справі № 522/10739/19 (провадження № 22-ц/813/4029/24).

Твердження сторони позивача про те, що експерти у справі № 522/10739/19 «вийшли за межі предмета позову», оцінюючи стан ОСОБА_3 на 2017 рік, суд сприймає критично. Суд погоджується з позицією відповідача, що дослідження динаміки психічного стану особи у часі є методологічною необхідністю для надання відповіді на питання про стан особи в конкретний момент. Оскільки законність та обґрунтованість вказаних висновків уже була підтверджена ухвалою апеляційної інстанції від 29.10.2024, підстави для сумнівів у їх правильності відсутні.

На думку суду, звернення позивачки з клопотанням про проведення ще однієї експертизи створює негативний вплив на динаміку цивільного процесу. Призначення повторного дослідження з питань, що вже були вирішені, не є виправданим та доцільним, оскільки призведе лише до штучного затягування розгляду справи та надмірного витрачання процесуального часу.

Суд зазначає, що в умовах широких процесуальних можливостей учасників процесу недопустимою є пасивна поведінка суду. Задоволення даного клопотання призвело б до порушення фактичної рівноправності сторін та традицій змагальності, створюючи сприятливі умови для зловживання правом. Використання механізмів судового захисту з метою ігнорування вже встановлених фактів суперечить публічним інтересам щодо організації ефективного та справедливого судочинства.

Суд має обов`язок забезпечувати розгляд справи у розумні строки шляхом контролю за належним виконанням учасниками їхніх обов`язків. Позивачкою не надано переконливих доказів помилковості зазначених експертних висновків та неналежності та недопустимості цих письмових доказів по данній справі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що призначення чергової посмертної експертизи є надмірним заходом, який не сприятиме встановленню істини, оскільки вона вже була встановлена раніше.

Керуючись статтями 150,ч.2 ст. 247, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про призначення посмертної судової психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню окремо не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали складено 16.03.2026 року.

Суддя А.В. Науменко

09.03.26