_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5819/26
Провадження № 2/947/2344/26
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову до пред`явлення позову

13.02.2026

Київський районний суд м. Одеси,

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши заяву за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій просить: накласти арешт на транспортний засіб та заборонити відчужувати транспортний засіб Opel Vivaro, VIN кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач у справі, ОСОБА_1 , має намір звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: транспортного засобу Opel Vivaro, VIN кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Зазначає, що 15.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . 16.04.2015 року подружжям на спільні кошти було придбано транспортний засіб Opel Vivaro, VIN кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 який було зареєстровано на відповідачку. 16.09.2025 року рішенням Київського районного суду місто Одеса у справі № 947/20345/25 шлюб було розірвано.

Стверджує, що у зв`язку із можливою недобросовісною поведінкою відповідача, а саме уникнення поділу вказаного майна, відповідач може вчинити дії щодо відчуження транспортного засобу та привласнення грошових коштів, що значно утруднить можливість позивача отримати компенсацію за відчужений транспортний засіб.

Указані обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою судді від 09.02.2026 року у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - залишено без руху. Надано заявнику 5-ти денний строк для усунення недоліків заяви, який відраховувати із дня отримання цієї ухвали.

11.02.2026 року через систему «Електронний суд» представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав квитанцію про оплату судового збору. Таким чином, недоліки заяви усунуто.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.4 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Представник позивача зазначає, що предметом майбутнього позову буде поділ майна, до складу якого входить рухоме майно, а саме транспортний засіб. Нерухоме майно, яке буде предметом поділу не зазначено. Отже, підсудність у даній справі будуть застосовуватися загальні правила підсудності справи.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.02.2026 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Львова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду з даною заявою заявником порушено порядок подання заяви про забезпечення позову, передбачений ст. 152 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності транспортного засобу Opel Vivaro, VIN кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який буде предметом позову. До матеріалів справи також не додано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 за ОСОБА_2 , на яке посилається представник заявника.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Верховний Суд у Постанові від 05.02.2020 року у справі № 490/3925/19 сформулював правову позицію про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказала, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У заяві представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 посилається на те, що у зв`язку із можливою недобросовісною поведінкою відповідача, а саме уникнення поділу вказаного майна, відповідач може вчинити дії щодо відчуження транспортного засобу та привласнення грошових коштів, що значно утруднить можливість позивача отримати компенсацію за відчужений транспортний засіб. При цьому заявником не доведено наявність обставин, які б могли свідчити про реальну загрозу ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову про поділ майна подружжя, зокрема з урахуванням того, що транспортний засіб є неподільним майном і у разі задоволення позову може бути виділений у власність лише одному з подружжя з наданням відповідної компенсації іншому.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, виходячи з предмету поданої заяви, оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на те, що заявником не доведено належними чи допустимими доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76, 77, 81, 84 149-154, 157, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Куриленко