Провадження № 2/761/2599/2026
28 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Харечко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
У травні 2025р. позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просили суд:
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , частка кожного з позивачів складає по частині квартири.
В ніч з 02 на 03 березня 2025р. відбулося залиття квартири позивачів АДРЕСА_2 , із квартири АДРЕСА_3 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище, та в якій зареєстровані і проживають відповідачі.
05 березня 2025р. обстеження залиття в квартирі АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 було завершено та складено акт, згідно якого Комісією ПП «Український центр нерухомого майна» за угодою із Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» було здійснено обстеження житлової квартири на предмет залиття, а саме комісія в складі інженера Шадури Ю.І. , майстра т/д Бородин С.В. та слюсаря-сантехніка Фурман Р.Й. обстежила технічний стан квартири АДРЕСА_1 . Під час обстеження було виявлено: пошкодження покриття стелі, стін дверцята, поріг тощо. За висновками комісії: залиття у квартирі АДРЕСА_2 відбулося імовірно внаслідок халатного відношення до користування сантехнічними приладами мешканцями у вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 . Відповідальність за справність сантехнічного обладнання в квартири несе власник квартири.
Оскільки в досудовому порядку відповідачі відмовляються відшкодувати заподіяні позивачам збитки, останні вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи.
До судового засідання, представник позивачів клопотав перед судом про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі, про час та місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являлися, свого представника до суду не направили, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом, в ухвалі суду про відкриття провадження, відповідачі відзиви на позов не подавали.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (частка кожного становить по частині), на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 березня 2018р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубченко Р.О.
Судом встановлено, що в період часу в ніч з 02 на 03 березня 2025р. відбулося залиття квартири позивачів АДРЕСА_2 , із квартири АДРЕСА_3 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище, та в якій зареєстровані і проживають відповідачі.
Згідно акту від 06 березня 2025р., складеного Комісією ПП «Український центр нерухомого майна» за угодою із Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в ході обстеження 05 березня 2025р. квартири АДРЕСА_1 було виявлено: в туалеті, площею 1,2 кв.м., на стелі по водоемульсійному фарбуванні спостерігаються руді плями та відшарування фарби в різних місцях, загальною площею 0,3 кв.м.; дверцята оглядової шафи для комунікацій деформовані, поріг в туалетну кімнату деформований. За висновками комісії: залиття у квартирі АДРЕСА_2 відбулося імовірно внаслідок халатного відношення до користування сантехнічними приладами мешканцями у вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 .
Як встановлено судом з інформації, витребуваної ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025р. з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на праві власності за: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 січня 2009р.
Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4 , зареєстровані і проживають відповідачі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
На спростування факту заподіяння шкоди (залиття квартири) та визначення розміру матеріального збитку, стороною відповідачів не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, як і не заявлялись відповідні клопотання про призначення судової експертизи або рецензування відповідного звіту.
Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
За змістом ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння позивачам матеріальної шкоди, у вигляді пошкодження належної їм на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , внаслідок її залиття в ніч з 02 березня на 03 березня 2025р., а тому з метою захисту порушеного права позивачів, з урахуванням положень ст. 16 ЦК України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів підлягає стягненню, у відшкодування матеріальної шкоди по 1750,0 грн. При цьому судом, не встановлено, що відповідачі є правонаступниками/або солідарними боржниками ОСОБА_9 , як співвласника квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача на користь кожного позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 161,5 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 22, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» за № 6 від 27 березня 1992р., з подальшими змінами та доповненнями, суд, -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання, вказане у позові: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди по 1750,0 /одна тисяча сімсот п`ятдесят/ грн. з кожного; судовий збір по 161 /сто шістдесят одна/ грн. 50 коп. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , у відшкодування матеріальної шкоди по 1750,0 /одна тисяча сімсот п`ятдесят/ грн. з кожного; судовий збір по 161 /сто шістдесят одна/ грн. 50 коп. з кожного.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03 лютого 2026р.

Суддя: