Справа № 354/99/26
Провадження № 2-з/354/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Ваврійчук Т.Л., за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Задної Роксолани Євгенівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за порушення зобов`язань за попереднім договором та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

26.01.2026 до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Задна Р.Є., до ОСОБА_2 , у якому позивач просить: визнати розірваним попередній договір від 12.07.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1593, укладений між позивачем та відповідачем, щодо продажу земельної ділянки площею 0,2345 га, кадастровий номер: :22:002:2274, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, село Поляниця, участок Прелуки та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 67000 доларів США (2889040,00 гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на дату підписання позову 43,12 грн), упущену вигоду у сумі 1636000,00 грн, інфляційні втрати у сумі 652188,55 грн грн та три проценти річних у сумі 217278,00 грн, нараховані на суму основного боргу 2412000,00 грн, а також моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн за порушення зобов`язань за попереднім договором від 12.07.2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич за реєстром №1593.

Одночасно із поданням позовної заяви, представник позивача адвокат Задна Р.Є. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти та все рухоме й нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). В обґрунтування даної заяви зазначено, що вказана заява подана одночасно із позовом про розірвання укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попереднього договору від 12.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1593, щодо продажу земельної ділянки площею 0,2345 га, кадастровий номер: :22:002:2274, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, село Поляниця, участок Прелуки. Ціна даного позову складає: 67000 доларів США (2889040,00 гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на дату підписання позову 43,12 грн), упущена вигода-1636000,00 грн, 652188,55 грн-інфляційні втрати, 21278,00 три проценти річних та 100000,00 грн-моральна шкода. Спірна земельна ділянка є безпосередньо пов`язаною з предметом заявленого позову оскільки саме щодо неї було укладено попередній договір, порушення якого стало підставою для звернення позивача до суду з майновими вимогами. На даний час зазначена земельна ділянка та інше нерухоме майно відповідача перебуває під арештом, однак існує гіпотетична можливість скасування такого арешту, що може призвести до відчуження спірного майна, зміни його правового статусу або вчинення інших реєстраційних дій відповідачем, спрямованих на унеможливлення або істотне ускладнення виконання майбутнього рішення суду. У випадку задоволення позову примусове стягнення буде здійснюватися за рахунок коштів відповідача, а у випадку відсутності у відповідача коштів, які можна буде стягнути в рахунок погашення заборгованості, відповідно до чинного законодавства можна звернути стягнення і на будь-яке інше майно відповідача. Поряд з цим відповідач на час розгляду судової справи і аж до моменту стягнення з нього суми боргу чи звернення стягнення на його майно в рахунок погашення суми заборгованості не матиме жодних обмежень і може вільно розпоряджатись своїми коштами та майном. В іншому випадку, якщо відповідач відчужить належне йому майно, то це може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Із урахуванням характеру спірних правовідносин, істотного порушення відповідачем умов попереднього договору, наявності майнових вимог, вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованим, співмірним заявленим вимогам та необхідним для забезпечення реального виконання судового рішення у разі задоволення позову. Заявлений захід забезпечення позову не порушує прав та законних інтересів відповідача, оскільки має тимчасовий характер, не позбавляє його права власності, а лише спрямований на збереження існуючого стану речей до вирішення спору по суті.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2026 відкрито провадження у цивільній справі №354/99/26 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову та її мотиви, дослідивши долучені докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч.3,6,7 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно п.1 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладення арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, за змістом ст.150 ЦПК України забезпечення позову- це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові від 04.09.2020 №200/12227/17 Верховний Суд вказав, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/2022, зазначено, що як характер спору (майновий або не майновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушення прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами; 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Стаття 321 ЦК України встановлює принцип непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову предметом спору у даній справі є вимоги про розірвання укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попереднього договору від 12.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1593, щодо продажу земельної ділянки площею 0,2345 га, кадастровий номер: :22:002:2274, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, село Поляниця, участок Прелуки та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за порушення зобов`язань за вказаним договором на загальну суму 5394506,55 грн та моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до умов вказаного попереднього договору від 12.07.2022 за реєстром №1593 відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 2412000,00 грн, що на момент укладення договору еквівалентно 67000 доларів США в якості завдатку, а остаточний розрахунок у сумі 5652000,00 грн покупець повинен сплатити продавцю за продаж земельної ділянки у момент підписання Основного договору, який сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити на протязі 6 місяців з моменту підписання даного договору, але не пізніше дванадцятого січня 2023 року.

Із долученої до заяви про забезпечення позову Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №460305482 від 14.01.2026 вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,2345 га, кадастровий номер: :22:002:2274, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, село Поляниця, участок Прелуки станом на 14.01.2026 є ОСОБА_2 .

Також вказаною довідкою підтверджується наявність обтяжень у виді арешту нерухомого майна відповідача на підставі ухвал Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2025 у справі №757/34890/25-к, Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2024 у справі №761/37282/24, Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 у справі №346/5729/24.

Окрім цього, до позовної заяви долучено відповідь ОСОБА_2 від 24.11.2025 на лист-вимогу ОСОБА_1 від 12.11.2025 про виконання зобов`язань за попереднім договором від 12.07.2022, з якої слідує, що відповідач заперечує порушення зобов`язань за вказаним договором та наявність підстав для повернення отриманого ним завдатку.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконання зобов`язань за попереднім договором від 12.07.2022, посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1593 щодо купівлі земельної діянки.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності забезпечення позову представник позивача посилається на те, що належне відповідачу нерухоме майно на даний час перебуває під арештом, однак існує гіпотетична можливість скасування такого арешту, що може призвести до відчуження спірного майна, зміни його правового статусу або вчинення інших реєстраційних дій відповідачем, спрямованих на унеможливлення або істотне ускладнення виконання майбутнього рішення суду.

Водночас, зазначивши у своїй заяві про забезпечення позову про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти та все рухоме й нерухоме майно ОСОБА_2 заявник одночасно не долучив будь-яких доказів, що підтверджують наявність у відповідача на праві власності рухомого майна, а також інформації про відкриття ним рахунків у відповідних банківських установах.

Окрім цього, до заяви про забезпечення позову не долучено доказів щодо вартості належного відповідачу на праві власності майна, арешт на яке просить накласти заявник, а відтак не наведено обґрунтованих доказів того, що вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти та все рухоме й нерухоме майно відповідача є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також заявник не зазначив та не долучив до вказаної заяви жодних доказів, що свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб може зробити неможливим ефективний захист прав позивача та виконання рішення суду, а також ним не доведено та не підтверджено відповідними доказами те, що відповідачем вживаються будь-які заходи, спрямовані на відчуження на користь третіх осіб належного йому на праві власності майна, а також не надано доказів про наявність у відповідача наміру створювати в майбутньому будь-які перешкоди у виконанні рішення суду, чи вчиняти дії, спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Водночас саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову, зокрема на вчинення дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, зважаючи на те, що попередній договір укладено між сторонами у справі 12.07.2022, а строк виконання зобов`язань за ним настав 12.01.2023, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки жодним чином не підтверджує наявність у відповідача наміру ухилятися від виконання рішення суду у вказаній справі чи створити умови за яких його виконання та ефективний захист порушених прав позивача будуть значно утрудненими чи неможливими.

Відтак, на даній стадії судового розгляду вищенаведені обставини позбавляють суд можливості зробити висновок про належність та достатність заходів забезпечення позову, які просить вжити заявник, меті на досягнення якої вони спрямовані, зокрема, встановити є такі необхідними, пропорційними та достатніми на даний час, чи спроможні вони забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, та чи не призведе вжиття таких заходів до надмірного втручання у право власності відповідача,

Суд зазначає, що вказана цивільна справа на даний час знаходиться на стадії підготовчого провадження, а тому позиції сторін спору, як і надані до справи докази не встановлювались судом і оцінка таким не надавалась.

З огляду на викладене, враховуючи те, що заявником не надано доказів, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, а застосування заходів забезпечення позову в обраний спосіб є пропорційним та співмірним із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Задної Р.Є. про забезпечення позову слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.151-153, 258-260, п.4 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Задної Роксолани Євгенівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за порушення зобов`язань за попереднім договором та відшкодування моральної шкоди-відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК