№ 208/4556/25
№ 2/207/163/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м.Кам`янське

Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс", м.Київ

до ОСОБА_1 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 29766,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 13.10.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику №, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 12100,00 грн, шляхом перерахунку на вказаний позичальником рахунок, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк достроково та сплатити проценти за користування позикою. Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 12100,00 грн в рамках виконання умов договору, було здійснено шляхом грошового переказу. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви поточна сума заборгованості з урахуванням проведених відповідачем виплат складає 29766,00 грн, з яких: 12100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 17666,00 грн заборгованість за процентами.

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 09.09.2025 на 11:00 годин.

09.09.2025 розгляд справи відкладено до 29.10.2025 до 11:15 годин.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем було сплачено 3630,00 грн. Однак, позивач, в порушення вимог ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», ці кошти зарахував у погашення процентів, а не тіла кредиту.

Позивач вказує, що 13.10.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у позику №. Проте, позивачем електронний документ «договір надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024» із електронними підписами сторін не надано. Надана позивачем роздруківка, що має назву «договір надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024» не надає можливість перевірити цілісність та справжність договору надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024.

Матеріали справи не містять доказів надання позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 12100,00 грн в рамках договору надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024.

Щодо наявності підстав для поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, відповідач вказує, що відповідач не отримувала копію позовної заяви та копії документів, що додані до позовної заяви, внаслідок відповідач була позбавлена можливості надати відзив на позовну заяву та докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач. Тому відповідачу був потрібний додатковий час для підготовки відзиву на позовну заяву. Крім того, широкомасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, постійна загроза життю та здоров`ю, також зумовили пропуск відповідачем строку на подання відзиву.

Суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v.France» від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v.russia, №26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені відповідачем доводи щодо пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву є поважними, а тому вважає, що клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву підлягає задоволенню.

29.10.2025 розгляд справи відкладено до 26.11.2025 до 11:40 годин.

Ухвалою суду від 30.10.2025 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів; витребувано у ТОВ «Іннова Фінанс» оригінал договору надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024.

У відповіді на відзив ТОВ «Іннова Фінанс» зазначає, що на підставі рішення загальних зборів учасників товариства змінено найменування юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" на "Іннова-Нова", у зв`язку із чим 08.09.2025 відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідачем під час укладення договору про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку, що передбачено п.2.17 договору. Під час ідентифікації позичальника ОСОБА_1 , з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, окрема отримано інформацію відносно прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, адреси зареєстрованого місця проживання, фінансового номеру телефона, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 . Сам на цей номер телефону був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор - 1305, яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024. Договір про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024 укладений у повній відповідності з чинним законодавством.

Наведений позивачем розрахунок заборгованості підтверджений квитанцією платіжної інструкції №20009-1354-151732111 про видачу коштів за договором про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024 у розмірі 12100,00 грн, що становить суму тіла кредиту, від якої відповідно до умов підписаного ОСОБА_1 договору, проводилось нарахування процентів за користування кредитним коштами.

Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за договором, в особистому кабінеті відповідачка самостійно додала, як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти і саме на цю картку № НОМЕР_3 відповідачкою було отримано суму позики у розмірі 12100,00 грн.

26.11.2025 розгляд справи відкладено до 06.01.2026 до 11:20 годин.

06.01.2026 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду.

03.02.2026 сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач у поданому клопотанні просить розглянути справу без участі його представника.

Відповідач причину неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (надалі - товариство) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено договір про надання грошових коштів у позику №, відповідно до п.2.2 якого, на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальникучерез веб-сайт, ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку, передбаченому договором та/або Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в т.ч. через месенджери).

Сума кредиту (загальний розмір) складає 12100,00 грн (п.2.3 договору).

Тип кредиту - кредит (п.2.4 договору).

Відповідно до п.2.5 договору строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору.

За умовами п.2.6 договору тип процентної ставки - фіксована.

У п.п.2.6.1 договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1% в день та зостосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 договору.

Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.2.7 договору).

Згідно з п.2.8 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних (п.п.2.8.1).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 55660,00 грн (п.п.2.9.1 п.2.9 договору).

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_3 (п.3.1 договору).

Згідно з п.п.5.1.1 п.5.1 договору товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором.

Відповідно до п.6.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п.6.3 договору.

Вказаний договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1305.

У додатку №1 до договору про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024 сторонами узгоджено графік платежів.

Наведені вище умови кредитного договору також узгоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 6051.

На виконання умов договору, позивачем перераховано відповідачу 12100,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" від 24.03.2025 №7/8665 про успішність операції згідно договору з ТОВ "Іннова Фінанс" №160523/1 від 16.05.2023.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість ОСОБА_1 за договором № станом на 07.04.2025 становить 29766,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 12100,00 грн, за процентами - 17666,00 грн.

Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Частиною восьмою ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частинами 1, 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд враховує, що у спірному кредитному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надав свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на порушення позивачем вимог ст.19 Закону України "Про споживче кредитування", у зв`язку з зарахуванням позивачем сплачених відповідачем коштів у розмірі 3630,00 грн в рахунок сплати процентів, а не погашення тілу кредиту.

Так, п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про споживче кредитування" встановлено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.6.6 договору позичальник здійснює платежі з повернення заборгованості за договором у розмірі та у строки визначені договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги товариства у черговості визначеній в Законі України "Про споживче кредитування", зокрема: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом (п.п.6.6.1).

У даному випадку, сплачені відповідачем 3630,00 грн були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, що узгоджується з умовами договору та приписами ст.19 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів укладення спірного кредитного договору, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Водночас, відповідачем не надано доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від її імені.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість ОСОБА_1 за договором № станом на 07.04.2025 становить 29766,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 12100,00 грн, за процентами - 17666,00 грн.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення спірної заборгованості.

Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд враховує, що на підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова", про що 08.09.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відповідні зміни.

Відповідно до ст.90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

При цьому суд зауважує, що зміна найменування юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, зі зміною найменування, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тобто, зміна найменування юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мали б перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та свідчить про юридичну незмінність учасника цивільних відносин.

Таким чином, суд вважає за необхідне замінити у даній справі найменування позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова".

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.141, 258-259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Змінити найменування позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова".

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" (м.Київ, вул.Болсуновська, 8, поверх 9, ) заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 13.10.2024 у загальному розмірі 29766 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят шість) грн, з яких: 12100 (дванадцять тисяч сто) грн заборгованість за тілом кредиту; 17666 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн заборгованість за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська