РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/4753/23

Провадження № 22-ц/4815/50/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 адвоката Заставного Романа Андрійовича та представника ОСОБА_3 адвоката Мазура Романа Володимировича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2025 року у справі у справі за позовом ОСОБА_1 яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , моральну шкоду в розмірі 122 000,00 гривень, та судові витрати пов`язані із оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позову вказала, що 23.02.2022 близько 22 години 10 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «МАZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Січових Стрільців в м. Рівному, зі сторони вулиці Дубенської в напрямку м. Дубно, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, а ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

24.02.2022 за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070.

Постановою від 29 червня 2022 року старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Рівненській області капітаном поліції Дідик Д.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 24.02.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Таким чином, смерть ОСОБА_4 настала на місці дорожньо- транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 29.06.2022 року та свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 24.02.2022 року.

ОСОБА_2 , дочка загиблого, у зв`язку із його смертю, зазнала моральної шкоди, що виразилася в перенесених моральних стражданнях, що будуть переслідувати її довготривалий час, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках.

Розмір відшкодування моральної шкоди, визначений Законом для відшкодування з боку страховика з розрахунку: 12 мінімальних заробітних плат х 6500 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на час події ДТП відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»), дорівнює 78 000,00 грн.

Позивач оцінює моральну шкоду своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 у зв`язку із наслідками вищезазначеної події в розмірі 200 000,00 грн.

Таким чином, з огляду на те, що станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу, внаслідок дії якого заподіяно шкоди, була застрахована, то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 122 000 гривень, з розрахунку (200 000 - 78 000 = 122 000), яка залишається не відшкодованою, та у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України підлягає стягненню з Відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2025 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , моральну шкоду в розмірі 35000,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кримінальне провадження щодо ДТП було закрите у зв`язку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення. Висновком судової експертизи встановлено, що водій не порушував ПДР і не мав технічної можливості уникнути наїзду. Основними причинами ДТП стали дії самого пішохода, який перетинав дорогу у невстановленому місці, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння (3,33 проміле). Оскільки ДТП сталася внаслідок грубої необережності потерпілого, моральна шкода, виплачена на користь позивача страховою компаніє є достатньою і такою, що відповідатиме принципу розумності та справедливості, а стягнення її також із Відповідача є необґрунтованим та спричинить надмірний тягар відповідальності особи, чия вина у вчиненні ДТП встановлена не була (постанова Верховного Суду у справі №357/12106/20 від 27.06.2024 року).

Позивачка вже отримала від страхової компанії 36 000 грн. відшкодування моральної шкоди. Скаржник вказує, що, підписавши угоду про розмір та спосіб виплати цього відшкодування, позивачка фактично погодилася з тим, що ця сума є достатньою, і добровільно відмовилася від подальших претензій.

Апелянт стверджує, що позивачем не надано жодних доказів (зокрема, висновку експерта), які б підтверджували обґрунтованість суми у 200000 грн моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції зменшив розмір відшкодування до 35 000 грн, мотивуючи це тим, що загиблий перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було розцінено як груба необережність. Апелянт наголошує, що саме по собі сп`яніння не було причиною ДТП, оскільки водій автомобіля «MAZDA 6» одночасно допустив наїзд і на іншого пішохода, яка була тверезою. Згідно з доводами, для зменшення виплати за ст. 1193 ЦК України має бути саме груба необережність, а не «проста необачність» чи сам факт стану сп`яніння.

Апелянт зазначає, що суд не повною мірою врахував глибину та тривалість душевних страждань доньки загиблого, яка стала напівсиротою у віці 9 років. Втрата батька спричинила непоправні зміни в її житті, які триватимуть нескінченно, що робить присуджену суму у 35 000 грн неадекватною та такою, що не відповідає принципам розумності та справедливості.

У скарзі наголошується, що згідно зі ст. 1187 та 1167 ЦК України, володілець транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, якщо не доведе умисел потерпілого або дію непереборної сили. Навіть за відсутності складу кримінального правопорушення у діях водія (провадження було закрито), обов`язок цивільно-правового відшкодування зберігається.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23.02.2022 близько 22 години 10 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «МАZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Січових Стрільців в м. Рівному, зі сторони вулиці Дубенської в напрямку м. Дубно, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, а ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

24.02.2022 за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070.

Постановою від 29 червня 2022 року старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Рівненській області капітаном поліції Дідик Д.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 24.02.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Даною постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху саме пішоходом ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для цього місці, та який перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння (кількість етилового спирту в крові 3.33%), що призвело до тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.

Як встановлено висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 07.06.2022р. №СЕ19/118- 22/3860-ІТ, ОСОБА_3 , як водій транспортного засобу, хоча і став учасником ДТП, але його поведінка, не була протиправною, в діях водія не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України і з технічної точки зору він не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до лінії пішоходів.

В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «МАZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

З оглянутого судом свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 24.02.2022 р. було складено актовий запис № 491, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

З оглянутого судом свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_2 , 03.09.2012, актовий запис № 12465, зареєстрований 11.09.2012 Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, вбачається, що батьками дитини вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

Також встановлено судом, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу МАZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована ПрАТ "УПСК".

07 липня 2025 року на виконання вимог ухвали суду ПрАТ «УПСК» надано завірені копії матеріалів страхової справи. В письмових поясненнях представником вказано, що 19 січня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_6 , що діяв на підставі довіреності, який є представником ОСОБА_1 , яка є законним представником дочки ОСОБА_2 , укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 1 даної Угоди встановлено, що загальний розмір страхового відшкодування відповідно до ст. 24, 25, 26, 26-1, 27 Закону України (з урахуванням положень ст.. 1200 ЦК України) за шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_4 , яке підлягає виплаті ОСОБА_1 , яка є дочкою потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.02.2022, складає 180000,00 грн та є загальним, остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні.

08.02.2023 ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_1 у розмірі 36000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 162221430. Таким чином, ПрАТ «УПСК» у повному обсязі виконало взяті на себе обов`язки за Полісом № АТ/1943339 щодо виплати страхового відшкодування, що пов`язане з відшкодуванням шкоди ОСОБА_2 ..

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та пункти 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункту 27.3 стаття 27 Закону № 1961-IV).

У постанові від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Як встановлено судом позивач визначив розмір моральної шкоди у розмірі 200000 гривень, що перевищує розмір сплачений страховиком та встановлену законом межу у розмірі 12 мінімальних заробітних плат. Відповідно просив стягнути різницю, яка виникає внаслідок законодавчих обмежень, що відповідає нормі закріпленій у ст. 1194 ЦК України.

Стягнувши з відповідача 35000 гривень в якості моральної шкоди суд першої інстанції фактично встановив, що обгрунтованим розміром моральної шкоди є 113000 грн., з яких 78000 грн. покладається на страховика, яким за умовами вищезгаданої Угоди від 19 січня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_6 ,було сплачено лише 36000 грн..

Відтак колегія суддів не вбачає невідповідності висновків суду нормам Закону № 1961-IV та ст. 1194 ЦК України.

Визначений розмір у повній мірі відповідає принципам розумності та справедливості.

При цьому суд врахував малолітній вік дитини, ступінь емоційних страждань, позбавлення батьківської турботи, підтримки та належного виховання.

Крім того суд правильно врахував, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент скоєння ДТП та посилаючись на висновок ВС у справі №199/3877/15 констатував, що перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння саме по собі не є підставою для повної відмови у відшкодуванні моральної шкоди особам, які мали з ним тісні родинні зв`язки.

Вказаним спростовуються доводи апеляційних скарг щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову так і доводи про недостатність розміру компенсації моральної шкоди.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо надмірності тягаря та відсутності вини, оскільки відповідно до вимог частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Також не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності підстав для врахування стану алкогольного сп`яніння як підстави виникнення ДТП та зменшення розміру відшкодування, оскільки такі доводи суперечать постанові про закриття кримінального провадження та приписам ч. 2 ст. 1193 ЦК України.

Зважаючи на викладене та виходячи з меж і доводів апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 адвоката Заставного Романа Андрійовича та представника ОСОБА_3 адвоката Мазура Романа Володимировича залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.