ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/3208/24 Номер провадження 22-ц/814/822/26Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року, ухвалене суддею Клименко С. М., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Крюківська районна адміністрація Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, приватний нотаріус Сапко Ольга Борисівна, Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на оформлення спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на оформлення спадщини, в якому просила суд: - визнати поважною причини пропуску строків позовної давності заявлених позовних вимог; - якщо помилка дійсно була, яка мала істотне значення, то визнати договір дарування від 20.08.1998, посвідчений державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Сапко О.Б., недійсним згідно ст. 56 ЦК України від 20.05.1985; - виключити договір дарування з реєстру в Кременчуцькому МБТІ та в Потоківській сільській раді Кременчуцького району; - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.03.2023, видане ОСОБА_3 ; - визнати за ОСОБА_1 право на оформлення спадщини на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с. 1-3).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.1998 ОСОБА_4 подарував своєму сину ОСОБА_5 будівлі незакінчені будівництвом в АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15 га, як вказала нотаріус у договорі дарування. Але, згідно архівного витягу від 18.10.2023 №07-02/140 із Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997, ОСОБА_4 передана у приватну власність безкоштовно земельна ділянка розміром 0,15га, а 18.05.1999 він отримав Державний акт на право приватної власності на землю, серія І-ПЛ №003878. У довідці, виданій Потоківською сільською радою 11.08.1998, яка ймовірно була подана при оформленні договору дарування, йдеться про те, що за жителем м. Кременчука лічиться незакінчене будівництво житлового будинку і що сільська рада надає набувачу будинку ОСОБА_5 у користування 0,15га землі. Вважає, що Потоківська сільська рада допустила помилку та неправильно вказала, що будівлі знаходяться на земельній ділянці державного фонду, тоді як земельна ділянка належала ОСОБА_4 на праві власності. Із-за помилки Потоківської сільської ради неправильно був оформлений договір дарування у 1998 та видані свідоцтво на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4 у 2004 та після смерті її матері ОСОБА_6 у 2011. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 та свідоцтво від 15.05.2015 з реєстрацією в Державному реєстрі прав на 2/3 частини земельної ділянки. Про порушення своїх прав вона дізналась в ході збирання доказів - документів до позовної заяви до ОСОБА_2 , справа №536/2701/23.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2025 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Крюківську районну адміністрацію Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Виключено із третіх осіб Потоківську сільську раду народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 71).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи: Крюківська районна адміністрація Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, приватний нотаріус Сапко Ольга Борисівна, Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на оформлення спадщини.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір відповідає вимогам закону, вчинений дієздатними особами у письмовій формі, посвідчений нотаріально і тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Помилка, що має істотне значення, яка була б допущена при його укладенні, судом першої інстанції не встановлено. ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належала спірна земельна ділянка на праві приватної власності, яка є спадковим майном, і спадкоємці одержали на неї свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частині, в тому числі, і позивач, яка потім ще успадкувала частину належну її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та успадкувала 1/3 частину цієї земельної ділянки після смерті чоловіка ОСОБА_4 . При таких встановлених обставинах, суд першої інстанції не вбачив порушень прав та інтересів позивача, які підлягали б захисту обраним нею способом. Як вказує позивач, їй стало відомо про обставини, як вона вважає, що порушують її права та інтереси, і у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом, при зверненні відповідача ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 у справі №536/2701/23. Отже, трирічний термін звернення позивача до суду не сплив, тому відсутні підстави для визнання поважними пропуск строку позовної давності заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, щодоговір дарування будівель від 20.08.1998 був тільки на папері. Дарування відбулося юридично, але фактично на ділянці господарювали та оброблювали землю батьки та позивач. За цей час було добудовано веранду а/Н=3,00 та сарай б/Н=2,2 та металеву огорожу площею 93,5 (170-76,5) м2. Після смерті ОСОБА_4 (2004) та матері ОСОБА_6 (2011), ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги вступила у право на спадкування на земельну ділянку в с. Потоки та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 після смерті батька та свідоцтво від 15.05.2015 після смерті матері з реєстрацією у Державному реєстрі прав на 2/3 частки земельної ділянки. Судом першої інстанції не встановлено помилки, що має істотне значення, яка була допущена при його укладанні, але помилка була. При складанні договору дарування будівель нотаріуси вимагають документи, підтверджуючі право власності на будівлі та документи на земельну ділянку. На момент посвідчення договору дарування земельна ділянка належала дарителю ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно рішення Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 №66. На клопотання позивача про витребування нотаріальних документів для встановлення істини по договору дарування від 20.08.1998 суд першої інстанції відмовив, що порушує право на об`єктивний розгляд справи. У 2022 ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 розділити земельну ділянку на частини, від пропозиції якої остання відмовилася. Відповідач перешкоджає позивачу у доступі на земельну ділянку. У даній справі ОСОБА_2 з`явилася до суду першої інстанції тільки 02.09.2025 і суд почав слухання справи, а по закінченню оголосив, що переходить до дебатів, з чим позивач не згодна. У ОСОБА_1 було багато заперечень, але їй не дали підготуватися до дебатів і не попередили на початку засідання про це.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 21.01.2026 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 28.11.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та засобами поштового зв`язку (а.с. 146-151), які були доставлені до електронних кабінетів та засобами поштового зв`язку. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 26.11.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 21.01.2026 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.Згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на ім`я позивача ОСОБА_1 вручена їй особисто 12.12.2025. Згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на ім`я відповідача ОСОБА_2 повернулася до апеляційного суду без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання. 04.12.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розгляд справи без участі їх представника. 22.12.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 20.08.1998 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали договір дарування, відповідно до умов якого батько ОСОБА_4 подарував, а син ОСОБА_5 прийняв в дар житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61% від загального об`єму робіт, згідно довідки Кременчуцького районного відділу архітектури №84, виданої 14.07.1998, а також господарчі будівлі: літню кухню-гараж, льох, вбиральню, душ, огорожу, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15га, посвідчений державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О.Б. в реєстрі за №2610 та в Кременчуцькому МБТІ 26.08.1998 і в Потоківській сільській ради 30.08.1998 (а.с. 7).

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка належала на час укладення спірного договору дарителю ОСОБА_4 на праві власності, посилаючись на рішення Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 №66 про передачу у приватну власність безкоштовно земельної ділянки ОСОБА_4 , площею 0,15га (а.с. 106), а в договорі указано, що будівлі розташовані на земельній ділянці державного фонду, що є помилкою, у її розумінні, то ці доводи є безпідставними, оскільки вказане рішення не є підставою набуття права власності, і до того ж, ця земельна ділянка не була предметом спірного договору дарування.

Як встановлено судом першої інстанції, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ПЛ №003978), площею 0,15га, розташовану в с. Потоки для будівництва житлового будинку і господарчих будівель, виданий Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 18.05.1999 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину законом, виданого 17.12.2014 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_1 і дружина ОСОБА_6 по 1/3 частині у спадщині, яка складається з приватизованої земельної ділянки, площею 0,1468га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія І-ПЛ №003978), виданого Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 18.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №984, кадастровий номер :01:005:0285 (а.с. 10).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_1 17.12.2014 зареєстровано на праві приватної власності 1/3 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровим номер :01:005:0285, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1468 га (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.05.2015 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотраільної контори Федоренко Н.О., спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 у спадщині, яка складається з 1/3 частини приватизованої земельної ділянки, площею 0,1468га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія І-ПЛ №003978), виданого Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 18.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №984, кадастровий номер :01:005:0285, спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав (а.с. 12).

Як слідує із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.03.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Сапко О.Б,. спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина ОСОБА_2 , спадковим майном є незавершене будівництво житлового будинку (відсоток готовності 61%), літньої кухні, гаража, вбиральні-душу, огорожі, воріт з хвірткою, водогону розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці приватної власності, площею 0,1468га, кадастровий номер :01:005:0285, який належав спадкодавцю згідно договору дарування, посвідченого 20.08.1998 Сапко О.Б., державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 14).

Так, дійсно на час укладення спірного договору дарування існувало рішення Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області №66 від 17.07.1997 про передачу у приватну власність безкоштовно земельної ділянки ОСОБА_4 , площею 0,15га, для обслуговування будинку (а.с. 106). Однак, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ПЛ №003978), площею 0,15га, розташовану в с. Потоки, для будівництва житлового будинку і господарчих будівель, виданий Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 18.05.1999 (а.с. 8), тобто після укладення спірного договору дарування. Крім того, ця земельна ділянка не була предметом вказаного договору дарування.

Згідно довідки Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області №75 від 11.08.1998, ОСОБА_5 - набувачу будинку надається у користування 0,15га землі (а.с. 9).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до положень ст. 41 ЦК України 1963 (чинного на час виниклих правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки (ст. 56 ЦК України 1963).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є: - визнати поважною причини пропуску строків позовної давності заявлених позовних вимог; - якщо помилка дійсно була, яка мала істотне значення, то визнати договір дарування від 20.08.1998, посвідчений державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Сапко О.Б., недійсним згідно ст. 56 ЦК України від 20.05.1985; - виключити договір дарування з реєстру в Кременчуцькому МБТІ та в Потоківській сільській раді Кременчуцького району; - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.03.2023, видане ОСОБА_3 ; - визнати за ОСОБА_1 право на оформлення спадщини на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Розглядаючи цей спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оспорений договір дарування від 20.08.1998 відповідає вимогам закону, був вчинений дієздатними особами у письмовій формі та посвідчений нотаріально, тому відсутні підстави для визнання його недійсним, а помилка, що має істотне значення, яка, за доводами позивача ОСОБА_1 , була допущена при його укладенні, судом першої інстанції не була встановлена. Померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на день смерті належала спірна земельна ділянка на праві приватної власності, яка є спадковим майном, і спадкоємці одержали на неї свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частині, в тому числі, і позивач ОСОБА_1 , яка потім ще успадкувала частину належну її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка успадкувала 1/3 частину цієї земельної ділянки після смерті чоловіка ОСОБА_4 . За таких встановлених фактичних обставинах, суд першої інстанції не вбачив порушень прав та інтересів позивача, які підлягали б захисту обраним нею способом, а строк позовної давності у три роки позивачем не був пропущений, тому відсутні підстави для визнання поважними пропуск строку позовної давності.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, 20.08.1998 батько ОСОБА_4 і син ОСОБА_5 уклали договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняв в дар житловий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого складає 61% від загального об`єму робіт, згідно довідки Кременчуцького районного відділу архітектури №84, виданої 14.07.1998, а також господарчі будівлі: літню кухню-гараж, льох, вбиральню, душ, огорожу, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці державного фонду розміром 0,15га, посвідчений державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О.Б. в реєстрі за №2610 та в Кременчуцькому МБТІ 26.08.1998 і в Потоківській сільській ради 30.08.1998 (а.с. 7).

Як правильно встановив суд першої інстанції, земельна ділянка державного фонду розміром 0,15га не є предметом вказаного договору дарування від 20.08.1998.

По справі вбачається, що дійсно рішенням Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області №66 від 17.07.1997 ОСОБА_4 передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку, всього площею 0,15га, для обслуговування будинку, площею 0,15га, що підтверджується архівним витягом від 18.10.2023 (а.с. 106). Згідно п.п.2,3 вказаного рішення, у зв`язку з відсутністю коштів у сільській раді, встановлення меж та виготовлення технічної документації на землю проводити за рахунок громадян, яким передаються земельні ділянки згідно списку; контроль покласти на землевпорядника, контроль виконання до 01.01.1998.

Проте, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ПЛ №003978), площею 0,15га, розташовану в с. Потоки для будівництва житлового будинку і господарчих будівель, який підтверджує набуте право приватної власності, виданий Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 лише 18.05.1999 (а.с. 8), тобто після укладення договору дарування від 20.08.1998.

На час укладення договору дарування земельна ділянка, площею 0,15га, мала статус землі державної власності. Після прийняття рішення Виконавчим комітетом Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області №66 від 17.07.1997, виготовлялася технічна документація на земельні ділянки, які передавалися безкоштовно громадянам, в т.ч. і ОСОБА_4 , встановлювалися їх межі на місцевості тощо і лише після проходження певної процедури був виданий 18.05.1999 ОСОБА_4 .Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ПЛ №003978), який підтверджує його право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно свідоцтва про право на спадщину законом, виданого 17.12.2014 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 і ОСОБА_6 по 1/3 частині у спадщині, яка складається з приватизованої земельної ділянки, площею 0,1468га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія І-ПЛ №003978), виданого Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 18.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №984, кадастровий номер :01:005:0285 (а.с. 10).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивчаем ОСОБА_1 17.12.2014 зареєстрована на праві приватної власності 1/3 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номер :01:005:0285, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1468 га (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.05.2015 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотраільної контори Федоренко Н.О., спадкоємцем майна матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 у спадщині, яка складається з 1/3 частини приватизованої земельної ділянки, площею 0,1468 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія І-ПЛ №003978), виданого Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 18.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №984, кадастровий номер :01:005:0285, спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав (а.с. 12).

Як слідує із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.03.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Сапко О.Б,. спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина ОСОБА_2 , спадковим майном є незавершене будівництво житлового будинку (відсоток готовності 61%), літньої кухні, гаража, вбиральні-душу, огорожі, воріт з хвірткою, водогону розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці приватної власності, площею 0,1468 га, кадастровий номер :01:005:0285, який належав спадкодавцю згідно договору дарування, посвідченого 20.08.1998 Сапко О.Б., державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 14).

Таким чином, на час укладення спірного договору даруваннявід 20.08.1998 існувало рішення Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області №66 від 17.07.1997 про передачу у приватну власність безкоштовно земельної ділянки ОСОБА_4 , площею 0,15га, для обслуговування будинку (а.с. 106).

Проте, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (серія І-ПЛ №003978), площею 0,15га, розташовану в с. Потоки, для будівництва житлового будинку і господарчих будівель, був виданий Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4 18.05.1999 (а.с. 8), тобто після укладення спірного договору даруваннявід 20.08.1998.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, ця земельна ділянка не була предметом вказаного договору дарування, бо відносилася ще на той час до земельдержавного фонду.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір дарування будівель від 20.08.1998 був лише на папері, оскільки відбувся юридично, але фактично на ділянці господарювали та оброблювали землю батьки та позивач, що було добудовано веранду, сарай та металеву огорожу, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільоки не впливають на вирішення даного спору. Після укладення 20.08.1998 договору дарування, він не був оспорений його сторонами, чи іншими особами, договір є чинним, проведення дальшого будівництва у вказаному домоволодінні не вказує на його недійсність, оскільки предметом договору було незакінчене будівництво.

Доводи апеляційної скарги про те, що після смерті батька ОСОБА_4 у 2004 та матері ОСОБА_6 у 2011, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, вступила у право на спадкування на земельну ділянку в с. Потоки та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 та свідоцтво від 15.05.2015 з реєстрацією у Державному реєстрі прав на 2/3 частки земельної ділянки, то ці доводи не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки позивач як спадкоємець першої черги отримала частину земельної ділянки, як спадкове майно після смерті спадкодавців: батька та матері.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено помилки, що має істотне значення, яка була допущена при його укладанні, проте помилка була, то ці доводи спростовуються фактичними обставинами, встановленими судом першої інстанції на підставі зібраних у справі належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що при складанні договору дарування будівель нотаріуси вимагають документи, що підтверджують право власності на будівлі, та документи на земельну ділянку, що на момент посвідчення договору дарування земельна ділянка належала дарителю ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно рішення Виконавчого комітету Потоківської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 17.07.1997 №966, то ці доводи не грунтуються на доказах, які містяться у матеріалах справи, які надані безпосередньо позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування нотаріальних документів для встановлення істини по договору дарування від 20.08.1998, що є порушенням права на об`єктивний розгляд справи, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять достатньо даказів для вирішення справи по суті, необхідності у витребуванні від нотаріуса додаткових доказів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо пропозиції розділити земельну ділянку на частини, щодо перешкоджання позивачу у доступі на земельну ділянку, то ці доводи виходять за межі даного предмету позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при розгляді справи по суті, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно вимог УПК України усі докази, письмові пояснення тощо позивач повинна була надати до позовної заяви, чи до закриття підготовчого провадження у справі. По справі вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 10.01.2025 було відкрите загальне6 позовне провадження у справі (а.с. 23), яке 24.06.2025 було закрито та призначено справу до судового розгляду на 02.09.2025 (а.с. 98), в якому брала участь позивач ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом судового засідання, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 12.09.2025 (а.с. 107-108), тобто у період з 24.06.2025 до 02.09.2025 позивач мала достатньо часу для підготовки до судового засідання та участі у судових дебатів.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов