Провадження №2/243/300/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Соловйова О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Коваленка В.В.

Учасники справи:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року представник позивача ОСОБА_2 , діючи на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка була власником частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ; автомобіля та автопричепа. Позивач стверджує, що він як спадкоємець першої черги після смерті матері прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від спадщини не заявляв. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, позивач звернувся до Першої слов`янської державної нотаріальної контори. Постановою нотаріуса від 8 жовтня 2025 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса мотивована тим, що позивачем не надано належним чином оформлені документи на вказане майно: невідповідність часток нерухомого майна юридичним документам, відсутність технічних паспортів на автомобіль та причеп. Позивач стверджує, що спадкодавцеві належало 21/25 частка вказаних житлового будинку та земельної ділянки, що підтверджується відповідними документами. Право власності спадкодавця на вказані транспортні засоби підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 лютого 2017 року. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості оформити за собою право власності на вказане майно в порядку спадкування. З наведених підстав позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на 21/25 частку житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; на 21/25 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; 3/4 частку автомобіля ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 3/4 частку причепу, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.02.2026 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено по суті на 03.03.2026.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач, Слов`янська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи та просить вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства України.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.

Згідно свідоцтву про право індивідуальної власності, виданого відділом комунального господарства при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради народних депутатів Донецької області 26 квітня 1982 року, 16/25 частки домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто по 8/25 частки кожному.

Згідно свідоцтву про право індивідуальної власності, виданого відділом комунального господарства при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради народних депутатів Донецької області 26 квітня 1982 року, 9/25 частки домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , тобто по 3/25 частки кожному.

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20 січня 1994 року Першою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області, встановлено, що ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_5 3/25 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Договором дарування частки житлового будинку, посвідченого Першою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області 15 березня 1994 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 3/25 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 листопада 2015 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями в частці кожний після смерті ОСОБА_4 . Вказане свідоцтво видано на майно, що складається з 8/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто по 4/25 кожному.

Таким чином, ОСОБА_3 була власником 21/25 частки вказаного житлового будинку.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 4 січня 2016 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 17/25 часток земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на майно, нажите під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_4 ; а також право власності на 4/25 часток тієї ж земельної ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, вказаним рішенням суду за ОСОБА_3 визнано право власності на 21/25 частку (17/25 + 4/25) вказаної земельної ділянки.

Тим же рішення суду право власності на решту 4/25 частки земельної ділянки визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 .

Згідно копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та технічного талону транспортного засобу власником автомобіля марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепа саморобного, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією свідоцтва про право власності, виданого 23 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 як дружині померлого ОСОБА_4 , належить право власності на частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Спільне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчено, складається з автомобіля марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; причеп саморобний, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями в частці кожний після смерті ОСОБА_4 . Вказане свідоцтво видано на майно, що складається з автомобіля марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; причеп саморобний, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, після смерті чоловіка ОСОБА_3 стала власником частки зазначених вище автомобіля та причепа.

Копією свідоцтва про смерть, виданого 4 січня 2022 року Слов`янським відділом ДРАЦС у Краматорському районі Донецької області, встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 21/25 частку житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; 21/25 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; 3/4 частку автомобіля ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 3/4 частку причепу, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заповіту ОСОБА_3 не залишила, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є її син позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про його народження.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємець першої черги ОСОБА_1 відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований і постійно проживав разом із спадкодавцем з 22 лютого 1993 року по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 спадщину у вигляді 21/25 частку житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; 21/25 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; 3/4 частку автомобіля ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 3/4 частку причепу, державний номерний знак НОМЕР_2 , успадкував її син ОСОБА_1 , ставши власником вказаного майна.

При цьому суд приймає до уваги, що за змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття спадщини, а згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

3 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері.

Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори від 8 жовтня 2025 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником не надано належним чином оформлені документи на вказане майно: невідповідність часток нерухомого майна юридичним документам, відсутність технічних паспортів на автомобіль та причеп.

Однак, дослідженими в судовому засіданні вказаними вище документами підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно була власником 21/25 частки житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 ; 21/25 частки земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 ; 3/4 частки автомобіля марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3/4 причепа саморобного, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Відмова нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляє його можливості зареєструвати право власності на зазначене майно, що порушує його права і охоронювані законом інтереси. Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 року (справа № 227/3750/19).

Суд приймає до уваги, що позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні права власності на майно в порядку спадкування за законом у зв`язку з ненаданням належним чином оформлених документів на вказане майно, через невідповідність часток нерухомого майна юридичним документам, відсутність технічних паспортів на автомобіль та причеп. Отже, у позивача відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку своє право власності на успадковане майно, яке станом на день смерті матері належали саме їй. Вказане є підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1 334,07 грн. судового збору, однак вимога щодо відшкодування понесених судових витрат не заявлена, тому судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 316, 321, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 21/25 частку житлового будинку літ. А-1, загальною площею 83,8 кв. м, житловою площею 43,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами літ. Б сарай; літ. Г літня кухня, літ. Д гараж; літ. Е, Ж сараї, вбиральні Т,Т, №1, 3 огорожа, колодязь №2, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:1110, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 21/25 частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:006:1110, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 3/4 частку автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 3/4 частку причепу саморобного, реєстраційній номер 9734 ХЕ, технічний талон № 031802, виданий 26 травня 1992 року МРЕВ ДАІ УМВ м. Слов`янська, Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 03 березня 2026 року.

Суддя О.О. Соловйова