РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.01.2026

Справа № 522/9463/25

Провадження № 2/522/164/26

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - суддя Ярема Х.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

02.05.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Позивач просить суд:

- стягнути заборгованість за кредитним договором № 104000517 від 04.10.2021 в розмірі 31 925 грн.

12.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Конверт повернувся до суду неврученим. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином.

Позивач пояснює, що 04.10.2021 між TOB «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі, за умовами якого позичальник отримала в кредит кошти та зобов`язалась їх повернути, сплатити відсотки. 17.01.2022 між TOB «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 10.01.2023 між TOB «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 на суму 31 925 грн.

Судом встановлено такі обставини справи.

04.10.2021 між TOB «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 104000517 в електронній формі за умовами якого ОСОБА_1 отримала в кредит 5 000 грн. строком на 30 днів до 03.11.2021 та зобов`язалась їх повернути, сплатити відсотки 1,25% в день.

Загальний розмір кредиту 7 425 грн. (5 000 грн. - основний борг; 1 875 грн. - відсотки).

Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачена пролонгація дії договору на стандартних (базових) умовах, підставою якої продовження фактичного використання позичальником кредитних коштів, але не більше ніж на 60 днів після закінчення строку кредитування.

17.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) уклали Договір факторингу №17-01/2022-54 за умовами якого Фактор прийняв права грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 (реєстр боржників від 17.01.2022) на суму боргу 22 425 грн., яка виникла в період з 04.10.2021 по 02.01.2022 (строк кредитування 30 днів та 60 днів користування кредитними коштами).

Пунктом 1 Договору факторингу визначено, що право вимоги передається щодо заборгованості до якої відноситься не оплачена вартість наданих фінансових послуг та сума штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту, сума іншої заподіяної майнової шкоди.

10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023 за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» отримало права грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 (реєстр боржників від 10.014.2023) на суму боргу 31 925 грн. (5 000 грн. - основний борг; 26 375 грн. - борг за відсотками, 550 борг по комісії).

Згідно з розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором №104000517 станом на 09.04.2025 становить 31 925 грн. (5 000 грн. - основний борг; 26 375 грн. - борг за відсотками, 550 борг по комісії).

Висновки суду.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

При цьому, згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

ТОВ «Коллект Центр» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу передало йому право вимоги за вищевказаним договором позики.

Отже, ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договори факторингу не визнані судовим рішенням недійсними, вказані договори на підставі ст. 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).

Отже, відповідач була вільною в укладанні зазначеного договору позики та обізнана з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилась, підписавши електронний підписом кредитні документи.

Однак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.

04.10.2021 між TOB «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 104000517 в електронній формі, за умовами якого вона отримала в кредит 5 000 грн. строком на 30 днів до 03.11.2021 та зобов`язалась повернути отримані кошти, сплатити відсотки 1,25% в день. Загальний розмір кредиту 7 425 грн. (5 000 грн. основний борг; 1 875 грн. відсотки). Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачена пролонгація дії договору на стандартних (базових) умовах, підставою якої продовження фактичного використання позичальником кредитних коштів, але не більше ніж на 60 днів після закінчення строку кредитування.

17.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) уклали Договір факторингу №17-01/2022-54 за умовами якого Фактор прийняв права грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 (реєстр боржників від 17.01.2022) на суму боргу 22 425 грн., яка виникла в період з 04.10.2021 по 02.01.2022 (строк кредитування 30 днів та 60 днів користування кредитними коштами).

Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму боргу 22 425 грн., розмір якої відповідав умовам кредитного договору щодо нарахування відсотків за весь період кредитування.

Проте подальше нарахування відсотків уже суперечить вимогам ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Також п. 1 Договору факторингу від 17.01.2022 визначено, що право вимоги передається щодо заборгованості до якої відноситься не оплачена вартість наданих фінансових послуг та сума штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту, сума іншої заподіяної майнової шкоди.

Тобто, до нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» право на нарахування відсотків за кредитним договором не перейшло.

10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023 за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» отримало права грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 (реєстр боржників від 10.014.2023) на суму боргу 31 925 грн. (5 000 грн. - основний борг; 26 375 грн. - борг за відсотками, 550 борг по комісії).

Суд вважає необґрунтованим передачу права вимогими від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» суму усю боргу 31 925 грн. (5 000 грн. - основний борг; 26 375 грн. - борг за відсотками, 550 борг по комісії), оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» не мало права нараховувати проценти за період, коли це Товариство було кредитором.

Тому безпідставними є вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 26 375 грн., оскільки така сума нарахована поза межами строку кредитування та не може перевищувати 16 875 грн. відповідно до вимог кредитного договору.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково на суму 22 425 грн. (5 000 грн. - основний борг; 16 875 грн. - борг за відсотками, 550 борг по комісії),

Щодо витрат на правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

-має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

-з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Позивач надає документи про його витрати на правничу допомогу в даній справі 13 000 грн. .

Суд, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката щодо предмету спору, незначної складності справи, ціни позову та встановленого обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає, що справедливим розміром витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача є 2 000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» () заборгованість в розмірі 22 425 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір за подання позову 2 126,95 гривень та витрати на правничу допомогу 2 000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено 22.01.2026.

Суддя Ярема Х.С.