Справа № 1203/7204/12
Провадження № 2-в/0186/22/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи Артемівського районного суду м.Луганська за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2026 року ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи Артемівського районного суду м.Луганська за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки судове провадження було втрачено.

Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року було відкрито провадження по вищевказаній справі, зобов`язано учасників судового провадження направити до суду в строк до 01 березня 2026 року належним чином завірені копії всіх наявних у них письмових доказів, процесуальних документів, що були предметом розгляду вказаної цивільної справи №1203/7204/12.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином на офіційну юридичну адресу через електронну пошту та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України".

З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.488 Цивільного процесуального кодексу України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначено у ст.490 Цивільного процесуального кодексу України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Територіальна підсудність судових справ Артемівського районного суду м.Луганська була змінена на Білокуракинський районний суд Луганської області.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, справи, які підсудні Білокуракинському районному суду Луганської області розглядаються Першотравенським (нині Шахтарським) міським судом Дніпропетровської області.

При розгляді справи про відновлення втраченого судового провадження, суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження (ст.493 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що Артемівським районним судом м.Луганська 12 грудня 2013 року ухвалено рішення в цивільній справі №1203/7204/12.

Матеріали цивільної справи №1203/7204/12 перебували в Артемівському районному суді м.Луганська, будівля якого знаходиться в м.Луганську, яке на теперішній час не контролюється органами державної влади України та є тимчасово окупованою територією України.

Станом на 02 березня 2026 року ані Артемівський районний суд м.Луганська, ані Білокуракинський районний суд Луганської області цивільну справу №1203/7204/12 Шахтарському міському суду Дніпропетровської області не передавав.

Зазначена обставина дає підстави вважати про втрату матеріалів вказаної цивільної справи.

Сторонам по справі запропоновано в строк до 01 березня 2026 року надати суду всі наявні у них письмові докази та процесуальні документи, які були підставою для ухвалення рішення по справі №1203/7204/12, однак сторони по справі даною можливістю не скористалися.

З метою відновлення втраченого судового провадження судом були досліджені відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому наявні процесуальні документи, що містилися у втраченому судовому провадженні №1203/7204/12.

Відповідно до ч.1 ст.494 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що досліджені документи, на думку суду, є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає за необхідне частково відновити втрачене судове провадження №1203/7204/12.

Керуючись ст. 488, 490, 494 ЦПК України, -суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі за єдиним унікальним номером №1203/7204/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відновити та долучити до справи наступні документи цивільної справи №1203/7204/12:

- копію ухвали апеляційного суду Луганської області від 30 січня 2014 року про відкриття апеляційного провадження в справі,

- копію ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 05 вересня 2018 року про відкриття провадження в справі про відновлення втраченого судового провадження,

- копію ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 вересня 2018 року про часткове відновлення втраченого судового провадження,

- копію ухвали Верховного Суду від 22 квітня 2019 року про закриття касаційного провадження.

Відновити текст процесуального документу:

- рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 12 грудня 2013 року, наступного змісту:

" Державний герб України

12.12.2013

Справа №

Провадження №2/434/808/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013 року

Артемівський районний суд міста Луганська в складі головуючого судді Космініна С.О., при секретарі Калашнікової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, у місті Луганську цивільну справу за позовом -

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, який згодом уточнив /а. с. 105 106/, в обґрунтуванні якого зазначив, що 09 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», що змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 32000,00 доларів США, строком до 09 липня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних.

За умовами Кредитного договору № 0 від 09 липня 2008 року ОСОБА_1 брав на себе зобов`язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти. Забезпеченням зобов`язань за вказаним кредитним договором є: договір поруки фізичної особи № 215768 від 09 липня 2008 року, укладений з ОСОБА_2 , відповідно до якого він зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року, укладеним позивачем з ОСОБА_1 та іпотечний договір, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , у відповідності до якого останній передав в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, відповідач ОСОБА_1 неодноразово порушував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, процентами та пенею та станом на 10 червня 2013 року заборгованість за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 складає 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 141296,90 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 17044,46 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар США = 7,993) становить 136236,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 633,12 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить 5060,53 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1169,13 доларів США(що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить 9344,85 грн..

В порушення вимог законодавства України, боржники в односторонньому порядку відмовилися від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернули, чим спричинили позивачу збитки у сумі 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 141296,90 грн., які позивач просив солідарно стягнути на його користь з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 09 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження, зняти з реєстрації місця проживання всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою предмета іпотеки та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1868,00 грн..

У судове засідання представник позивача - Анюхін В.Ю. не з`явився та до початку розгляду справи на адресу суду від нього надійшла заява, в якої він підтримав позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», просив суд задовольнити їх у повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, та до початку розгляду справи на адресу суду від них надійшли заяви, в яких вони не були згодні із заявленими вимогами ПАТ «УкрСиббанк», проти їх задоволення заперечували у повному обсязі, у зв`язку з виплатою ними заборгованості /а. с. 125, 126/.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не з`явився до суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», що змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 32000,00 доларів США, строком до 09 липня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних, відповідно до фотокопії Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 липня 2008 року /а. с. 11 15/.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами Кредитного договору №0 від 09 липня 2008 року ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти.

Забезпеченням зобов`язань за вказаним кредитним договором є договір поруки фізичної особи № 215768 від 09 липня 2008 року, укладений з ОСОБА_2 , відповідно до якого він зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року, укладеним позивачем з ОСОБА_1 /а. с. 24 25/ та іпотечний договір, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , у відповідності до якого останній передав в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до фотокопії договору іпотеки від 09 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458 /а. с. 40 44/.

На підставі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, відповідач неодноразово порушував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, процентами та пенею.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком №1 до Договору не пізніше 09 липня 2015 року.

Згідно з п.1.6 Договору погашення грошових зобов`язань Позичальника здійснюється у наступній черговості: прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення), строкові комісії, прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); строкові проценти; прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); строкова сума основного боргу, штрафні санкції за Договором.

Відповідно до п. п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, зі строком сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

Відповідно до п.3.1.3, 3.1.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати процентів за кредит у разі порушення позичальником умов цього договору, та у випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені договором, банк має право видавати наказ про примусову оплату боргу за цим договором.

Відповідно до п.3.4.3 відповідач ОСОБА_1 зобов`язався достроково повернути банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Таким чином, Банком були виконані всі прийняті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором в повному обсязі, але, не зважаючи на це, відповідач ОСОБА_1 не виконує умов Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни, суттєво порушивши графік повернення кредитних коштів та на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 від 09 липня 2008 року, виникла заборгованість за кредитом, процентами і пенею та станом на 10 червня 2013 року заборгованість за кредитом № 0 від 09 липня 2008 складає 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 141296,90 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 17044,46 доларів (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить 136236,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 633,12 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить 5060,53 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1169,13 доларів США(що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить 9344,85 грн., відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 13 травня 2008 року /а. с. 108 117/.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

А також згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення суми кредиту а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір. Таке право також передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України, яка застосовується до правовідносин за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтями 38, 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтованими, оскільки між позивачем та відповідачами існували договірні відносини, підставою для виникнення яких стали кредитний договір та договір поруки. Позивач своє зобов`язання виконав, надавши відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а ОСОБА_1 своє зобов`язання відповідно до умов кредитного договору не виконав належним чином, через що виникла заборгованість, однак разом з цим суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк», оскільки не може бути стягнена сума заборгованості та разом з цим звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок чого, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року у розмірі 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 141296,90 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 09 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення вимог позову, зазначаючи про те, що заборгованість по кредитному договору ними погашена, проте належних та переконливих доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надали.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень…

Також, у суду не вбачається правових підстав для задоволення вимог позову ПАТ «УкрСиббанк» про зняття з реєстрації місця проживання всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою предмета іпотеки, оскільки зняття з реєстрації здійснюється УДМС України в Луганській області та позивачем не було зазначено даний орган стороною по справі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягають солідарному стягненню на користь ПАТ «УкрСиббанк», понесені останнім витрати по оплаті судового збору у розмірі 1868,00 грн., згідно з платіжним дорученням № від 03 лютого 2012 року /а. с. 1/.

На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 530, 610, 612, 616 ч. 2, 651, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.код № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.код № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.код № НОМЕР_3 суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року у розмірі 17677 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) доларів США, 58 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 141296 (сто сорок одна тисяча двісті дев`яносто шість) гривень, 90 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 09 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) гривень, 00 коп.

В інших вимогах Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Артемівський районний суд м. Луганська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.12.2013 року.

Суддя: С.О. Космінін "

- ухвали апеляційного суду Луганської області від 02 квітня 2014 року наступного змісту:

" Державний герб України

Головуючий суду 1 інстанції - Космінін С.О.

Доповідач - Карташов О.Ю.

Справа № 1203/7204/12

Провадження № 22ц/782/5636/13

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня « 02» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Соловей А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 06 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Артемівського районного суду міста Луганська від 6 грудня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.код № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.код № НОМЕР_2 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.код № НОМЕР_3 суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 09 липня 2008 року у розмірі 17677 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) доларів США 58 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 141296 (сто сорок одна тисяча двісті дев`яносто шість) гривень 90 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 09 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору У розмірі 1868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього, як з поручителя заборгованості за кредитним договором у розмірі 17677 доларів США 58 центів, що еквівалентно 141296 гривень 90 коп., а також судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, у серпні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, який згодом уточнив, в обґрунтуванні якого зазначав, що 9 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», що змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 32000,00 доларів США, строком до 9 липня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних.

За умовами Кредитного договору № 0 від 9 липня 2008 року ОСОБА_1 брав на себе зобов`язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти.

Забезпеченням зобов`язань за вказаним кредитним договором є: договір поруки фізичної особи № 215768 від 9 липня 2008 року, укладений з ОСОБА_2 , відповідно до якого він зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати за кредитним договором № 0 від 9 липня 2008 року, укладеним позивачем з ОСОБА_1 та іпотечний договір, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , у відповідності до якого останній передав в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, відповідач ОСОБА_1 неодноразово порушував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, процентами та пенею та станом на 10 червня 2013 року заборгованість за кредитним договором № 0 від 9 липня 2008 складає 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ -141296,90 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 17044,46 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар США = 7,993) становить - 136236,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 633,12 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить - 5060,53 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1169,13 доларів США(що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить - 9344,85 грн.

В порушення вимог законодавства України, боржники в односторонньому порядку відмовилися від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернули, чим спричинили позивачу збитки у сумі 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 141296,90 грн., які позивач просив солідарно стягнути на його користь з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 9 липня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 9 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 2 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження, зняти з реєстрації місця проживання всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою предмета іпотеки та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1868,00 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 9 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», що змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 32000,00 доларів США, строком до 9 липня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних, а останній взяв на себе зобов`язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти.

Забезпеченням зобов`язань за вказаним кредитним договором є договір поруки фізичної особи № 215768 від 09 липня 2008 року, укладений з ОСОБА_2 , відповідно до якого він зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати за кредитним договором № 0 від 9 липня 2008 року, укладеним позивачем з ОСОБА_1 та іпотечний договір, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , у відповідності до якого останній передав в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до договору іпотеки від 9 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до Договору не пізніше 9 липня 2015 року.

Згідно з п. 1.6 Договору погашення грошових зобов`язань Позичальника здійснюється у наступній черговості: прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення), строкові комісії, прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); строкові проценти; прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); строкова сума основного боргу, штрафні санкції за Договором.

Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, зі строком сплати процентів з 1 по 10 число (включно) кожного місяця.

Відповідно до п. 3.1.3, 3.1.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати процентів за кредит у разі порушення позичальником умов цього договору, та у випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені договором, банк має право видавати наказ про примусову оплату боргу за цим договором.

Відповідно до п. 3.4.3 відповідач ОСОБА_1 зобов`язався достроково повернути банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Банком були виконані всі прийняті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором в повному обсязі, але, не зважаючи на це, відповідач ОСОБА_1 не виконує умов Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни, суттєво порушивши графік повернення кредитних коштів та на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 від 9 липня 2008 року, виникла заборгованість за кредитом, процентами і пенею та станом на 10 червня 2013 року заборгованість за кредитом № 0 від 9 липня 2008 складає 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ -141296,90 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 17044,46 доларів (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить - 136236,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 633,12 доларів США (що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить - 5060,53 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1169,13 доларів США(що за курсом НБУ, де 1 долар = 7,993) становить - 9344,85 грн., відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 13 травня 2008 року.

Порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику (Глава 71, Параграф 1 ЦК України), а також ст.ст. 1054-1057 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд першої інстанції обґрунтовано посилався на наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Виходячи з положень ст.ст. 626-629, 631 ЦК України укладений договір є цивільно-правовою угодою, в якій сторони на власний розсуд визначили зміст їх прав і обов`язків, які є обов`язковими до виконання сторонами протягом строку, визначеного договором.

Згідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Порука це договір, за яким поручитель зобов`язується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобов`язання у повному обсязі або у частині (ст. 191 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручителем по кредиту називають одну із сторін, що уклали договір поручительства з кредитором і яка взяла на себе обов`язок відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов`язань.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Право вимоги про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя у погашення заборгованості за кредитним договором належить виключно позивачеві, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Вищезазначене відповідає роз`ясненням наданим у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Також, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» також передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму № 5, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Приймаючи до уваги надані сторонами докази, розрахунки заборгованості, обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 9 липня 2008 року у розмірі 17677,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ - 141296,90 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 9 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., за реєстровим № 2458, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 2 квітня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна суб`єкта оцінюючої діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Також, правильними є висновки суду, відносно заперечень відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проти задоволення вимог позову, що заборгованість по кредитному договору ними погашена, так як, належних та переконливих доказів на підтвердження зазначених обставин вони суду не надали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що він договір поруки № 215768 від 9.07.2008 року з ПАТ «УкрСиббанк» не укладав.

Разом з тим, з положень ч. 3, ч. 5 ст. 203 ЦК України вбачається, що однією з вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За нормами ст. 547 ЦК України, передбачено вимогу, що всі правочини, які передбачають забезпечення виконання зобов`язання обов`язково укладаються у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма договору є формою відображення згідності воль осіб, що його уклали, у відношенні його умов. У разі коли договір укладено у письмовій формі одним із обов`язкових реквізитів договору є підпис сторін. Підпис відображає волевиявлення сторони щодо укладення договору.

Тому, посилання апелянта не можуть бути належним доказом того, що договір підписано не ним.

При цьому, ОСОБА_2 клопотання для проведення почеркознавчої експертизи до суду апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~ відхилити.

Рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 06 грудня 2013 року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:"

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.А.Янжула.