Справа № 548/343/26
Провадження №4-с/548/9/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2026 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Коновод О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Матвієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хорол цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановської С.М, яка полягає у зобов"язанні начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановську Світлану Миколаївну скасувати постанову про арешт коштів боржника від 12.04.2016 року, у зведеному виконавчому провадженні ЗВП N?50809495, у межах якого було винесено постанову про арешт коштів та зняти арешт з усіх рахунків ПАТ КБ «Приватбанк « МФО 3052996, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , які були арештовані згідно вищевказаної постанови від 12.04.2016 року.

В скарзі вказувала, що в Хорольському ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на даний час закінчено виконавче провадження ВП № 75608119 з виконання постанови БАД 502888, виданої 19.04.2024 року УПП в Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 640 грн. в зв`язку з повним фактичним виконанням. Про це свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2024 року, якою було закінчено виконавче провадження в зв`язку із повною сплатою заборгованості в сумі 510 грн. згідно платіжної інструкції № 6090 від 25.07.2024 року.

Згідно довідки начальника Хорольського ВДВС № 24.12-15 /28733 від 16.12.2025 року на моє звернення, вказано, що Постанова про арешт коштів боржника ВП№ 75608119 від 23.07.2024 року згідно даних електронного взаємообміну повернута АТ «Приватбанк» , оскільки виконавче провадження було закінчене в зв`язку із повною сплатою заборгованості в сумі 510 грн. згідно платіжної інструкції № 6090 від 25.07.2024 року.

У довідці начальника Хорольського ВДВС № 29413 від 29.12.2025 року мені повідомлено, що згідно даних АСВП станом на 29.12.2025 року заборгованість по виконавчих провадженнях, об`єднаних у зведене виконавче провадження ЗВП50809495, у межах якого було винесено постанову про арешт коштів ВП 50012488 від 12.04.2016 року , на даний час повністю погашена , а виконавчі провадження були знищені після закінчення передбаченого терміну зберігання.

А тому 10 лютого 2026 року скаржниця звернулася до Начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції із письмовою заявою, в якій просила зняти арешт , який було накладено згідно Постанови № 50012488 від 12.04.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 50809495.

11 лютого 2026 року Начальником Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції Барановською С.М. за вихідним № 19.10-37/2487 , скаржницю було повідомлено наступне .

02.02.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50012488.

22.02.2016 року виконавче провадження було приєднано до зведеного ВП № 50809895.

12.04.2016 року з метою забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 50809895 було винесено Постанову про арешт коштів , як боржника ВП№ 50012488 на суму 5422,63 грн.

08.07.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50012488, оскільки борг скаржниця повністю сплатила.

Отже, заявником, як боржником, було повністю погашено заборгованість по зведеному виконавчому провадженню ще 08.07.2016 року. У зв`язку з цим 14.01.2026 року було винесено постанову про зняття арешту з коштів у ВП № 50012488та направлено до АТ «Приватбанк «. 26.01.2026 року від АТ «Приватбанк « надійшло повідомлення, датоване 21.01.2026 року про неможливість зняття арешту, оскільки державним виконавцем невірно вказано номер виконавчого провадження.

Тобто, державними виконавцями вживалися заходи для зняття арешту з коштів на рахунках скаржниці, але арешт з її коштів до цього часу не знято, хоча його слід було зняти ще у 2016 році.

Із вищевказаної відповіді АТ «Приватбанк « , адресованої Хорольському ВДВС, скаржниця дізналася про причину незняття арешту з її коштів, яка полягає в наступному.

Виконавчою службою дійсно було 14.01.2026 року винесено Постанову про зняття арешту з коштів і направлено до АТ «Приватбанк «. Але, як повідомив АТ «Приватбанк» виконавчу службу, вищевказану постанову не може бути виконано, оскільки вона до скаржниці не має ніякого відношення. До банку відділом ДВС направлено постанову про зняття арешту за виконавчим документом № від 15.12.2015 року, яким не було накладено арешт на її рахунки.

На рахунки скаржниці було накладено арешт 12.04.2016 року згідно постанови № 50012488, що перебувала у зведеному виконавчому провадженні №50809495, який необхідно зняти, оскільки вона не має боргів ні в жодному з виконавчих проваджень, але арешт до цього часу не знятий.

Вищевказаними діями ВДВС грубо порушує майнові права, а також майнові права її неповнолітнього сина, який є інвалідом дитинства і тяжко хворіє на ДЦП, - на кошти , які в незначній сумі для її сина інваліда було виділено державою і які знаходяться на рахунку у АТ «Приватбанк «.

В судове засідання скаржниця не з`явилася, в скарзі просила розглянути справу за її відсутності.

В судове засідання представник Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановська С.М. не зявилася, подала відзив на скаргу, в якому просила розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні скарги .

Суд, з`ясувавши позиції скаржника, заінтересованої особи та особи дії якої оскаржуються, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази, приходить до висновку, що скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Хорольському ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на даний час закінчено виконавче провадження ВП № 75608119 з виконання постанови БАД 502888, виданої 19.04.2024 року УПП в Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 640 грн. в зв`язку з повним фактичним виконанням. Про це свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2024 року, якою було закінчено виконавче провадження в зв`язку із повною сплатою заборгованості в сумі 510 грн. згідно платіжної інструкції № 6090 від 25.07.2024 року.

Згідно довідки начальника Хорольського ВДВС № 24.12-15 /28733 від 16.12.2025 року на моє звернення, вказано, що Постанова про арешт коштів боржника ВП№ 75608119 від 23.07.2024 року згідно даних електронного взаємообміну повернута АТ «Приватбанк» , оскільки виконавче провадження було закінчене в зв`язку із повною сплатою заборгованості в сумі 510 грн. згідно платіжної інструкції № 6090 від 25.07.2024 року.

У довідці начальника Хорольського ВДВС № 29413 від 29.12.2025 року мені повідомлено, що згідно даних АСВП станом на 29.12.2025 року заборгованість по виконавчих провадженнях, об`єднаних у зведене виконавче провадження ЗВП50809495, у межах якого було винесено постанову про арешт коштів ВП 50012488 від 12.04.2016 року , на даний час повністю погашена , а виконавчі провадження були знищені після закінчення передбаченого терміну зберігання.

А тому 10 лютого 2026 року скаржниця звернулася до Начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції із письмовою заявою, в якій просила зняти арешт , який було накладено згідно Постанови № 50012488 від 12.04.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 50809495.

11 лютого 2026 року Начальником Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції Барановською С.М. за вихідним № 19.10-37/2487 , скаржницю було повідомлено наступне .

02.02.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50012488.

22.02.2016 року виконавче провадження було приєднано до зведеного ВП № 50809895.

12.04.2016 року з метою забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 50809895 було винесено Постанову про арешт коштів , як боржника ВП№ 50012488 на суму 5422,63 грн.

08.07.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50012488, оскільки борг скаржниця повністю сплатила.

Отже, заявником, як боржником, було повністю погашено заборгованість по зведеному виконавчому провадженню ще 08.07.2016 року. У зв`язку з цим 14.01.2026 року було винесено постанову про зняття арешту з коштів у ВП № 50012488та направлено до АТ «Приватбанк «. 26.01.2026 року від АТ «Приватбанк « надійшло повідомлення, датоване 21.01.2026 року про неможливість зняття арешту, оскільки державним виконавцем невірно вказано номер виконавчого провадження.

Тобто, державними виконавцями вживалися заходи для зняття арешту з коштів на рахунках скаржниці, але арешт з її коштів до цього часу не знято, хоча його слід було зняти ще у 2016 році.

Із вищевказаної відповіді АТ «Приватбанк « , адресованої Хорольському ВДВС, скаржниця дізналася про причину незняття арешту з її коштів, яка полягає в наступному.

Виконавчою службою дійсно було 14.01.2026 року винесено Постанову про зняття арешту з коштів і направлено до АТ «Приватбанк «. Але, як повідомив АТ «Приватбанк» виконавчу службу, вищевказану постанову не може бути виконано, оскільки вона до скаржниці не має ніякого відношення. До банку відділом ДВС направлено постанову про зняття арешту за виконавчим документом № від 15.12.2015 року, яким не було накладено арешт на її рахунки.

На рахунки скаржниці було накладено арешт 12.04.2016 року згідно постанови № 50012488, що перебувала у зведеному виконавчому провадженні №50809495, який необхідно зняти, оскільки вона не має боргів ні в жодному з виконавчих проваджень, але арешт до цього часу не знятий.

Вищевказаними діями ВДВС грубо порушує майнові права, а також майнові права її неповнолітнього сина, який є інвалідом дитинства і тяжко хворіє на ДЦП, - на кошти , які в незначній сумі для її сина інваліда було виділено державою і які знаходяться на рахунку у АТ «Приватбанк «.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.129, 129-1 Конституції України, та відповідно до ст.18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадянам підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються нормами розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у якому встановлено окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження №61-15478св20) за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 р. та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немзйнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту с відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно пункту 7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

Отже, дана норма закону вказує на виключний перелік випадків зняття державним виконавцем самостійно арешту з майна.

Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу вищевикладених норм суд приходить до висновку, що заборгованість скаржниці ОСОБА_1 по виконавчих провадженнях погашена в повному обсязі, про що вказує Хорольський ВДВС , то відповідно до ст. 16 ЦК України, її скарга підлягає до задоволення.

За змістом ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається Законом.

За змістом ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця- задовольнити.

Визнати дії начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановської Світлани Миколаївни щодо незняття арешту із коштів ОСОБА_1 від 12.04.2016 року у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №50809495, у межах якого було винесено постанову про арешт моїх коштів неправомірними.

Зобов`язати начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановську Світлану Миколаївну скасувати постанову про арешт коштів боржника від 12.04.2016 року, у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №50809495, у межах якого було винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 та зняти арешт з усіх рахунків ПАТ КБ «Приватбанк « МФО 305299б та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 : які були арештовані згідно вищевказаної постанови від 12.04.2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2026 року.

Суддя: О.В. Коновод