Справа № 167/1/26
Номер провадження 2/167/221/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

01 січня 2026 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (далі ТОВ «ДЕБТ ФОРС») Костюченко М. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») та ОСОБА_1 укладено Договір № -79220 (далі Договір, Договір позики).

Зазначає, що ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» було перераховано грошові кошти у розмірі 4000 грн. Відповідно до умов Договору позики термін користування кредитом 20 діб, а саме з 28 травня 2021 року по 17 червня 2021 року (включно) зі сплатою відсотків в розмірі 1,95 % за кожен день.

Покликається на те, що підписанням Договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Зазначає, що позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору

Вказує, що 06 жовтня 2021 року між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») укладено Договір № 06-10/21, відповідно до якого ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № -79220.

Зазначає, що 09 березня 2023 року укладено Договір № 09-03/23 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ЛІГАЛ» (далі ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № -79220.

Покликається на те, що 08 травня 2023 року укладено Договір № 08-05/23 відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № -79220.

Вказує, що заборгованість за Договором відповідачем не погашається, відсотки за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 17160,55 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту та 13160,55 грн відсотки на дату відступлення права вимоги.

За наведених обставин просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № -79220 від 28 травня 2021 року у розмірі 13160,55 грн та судові по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

23 січня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Восковський Ю. О. через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає та в їх задоволенні просить відмовити. Зазначає, що позивач не мав права нараховувати відсотки під час дії воєнного стану в Україні, а також поза межами строку кредитування. Окрім того зазначає, що одноразовий ідентифікатор, про який йдеться у матеріалах даної справи, також не є повноцінним аналогом належного підпису, а тому його належність повинна доводити сторона позивача, чого не було зроблено. На його думку позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що з боку кредитора були дотримані усі процесуальні вимоги чинного законодавства України щодо процедури укладення, підписання, акцептування такого виду договорів, та доведення до відома споживача усіх істотних умов такого виду договору, хоча саме позивач повинен був належно довести дані обставини. Також вказав, що відповідачу не надходило жодних примірників вищезазначеного спірного кредитного договору у жодній формі. Тим паче у спосіб, що дозволяв би встановити особу, що отримала примірник договору. Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначив він є непомірно завищеним і не підлягає до стягнення в зазначеній сумі, оскільки становить більше половини ціни позову.

28 січня 2026 року представник позивача Костюченко М. І. через підсистему «Електронний суд» надіслала відповідь на відзив в якій зазначає, що без здійснення відповідачем дій, спрямованих на укладання Договору позики, а саме: отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Договір укладений не був би. Вказує, що Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису та відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що при укладенні цього Договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, в тому числі щодо порядку нарахування та оплати відсотків. Покликається на те, що позичальник була ознайомлена з умовами Договору і своє волевиявлення висловила шляхом підписання Договору.

Вказує, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Звернула увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання відповідачем умов Договору та контррозрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, відповідно до погоджених умов Договору. Вказала, що відповідно до п. 9.6 Договору визначено, що після закінчення строку дії цього Договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п. 9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснювала часткові погашення за Договором, як плату за пролонгацію дії договору, кредитування, оскільки продовжувала користуватися кредитними коштами. Вказала, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованість не нараховувало, а просить стягнути заборгованість, яка була передана згідно Договору про відступлення права вимоги. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги, а заперечення відповідача є лише припущеннями. З урахуванням вищенаведеного просить позов задовольнити повністю.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Представник позивача будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. У прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв клопотань не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -79220 «Проста позика».

Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних (п. 9.2 Договору позики).

Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.

Відповідно до п. 2.1 Договору позики, за цим договором товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахований на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.

Згідно п. 2.2 Договору позики, кредит надається в загальній сумі (сума кредиту) 4000 грн.

Строк користування кредитними коштами складає: 20 діб та починається з 28 травня 2021 року та закінчується 17 червня 2021 року (включно) (п. 2.3. Договору).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору) (п. 2.5. Договору позики).

Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим Договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника (п. 2.6 Договору).

Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п. 2.7. Договору позики).

Відповідно до п. 3.2. Договору кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього Договору.

Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього Договору, проценти за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 5560 грн - 17 червня 2021 року шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 17 червня 2021 року (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п. 4.2.7. Договору, товариство має право відступити, у будь-який спосіб (цесія, факторинг) права вимоги за цим Договором будь-якій третій особі, без отримання згоди від позичальника.

Згідно з п. 9.4. Договору позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702 % річних.

Сторони домовились, що після закінчення строку дії цього Договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п.п. 9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника (п. 9.7. Договору).

Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 28 травня 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора Р87VTV2Z.

Згідно з Графіком розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору позики № -79220 від 28 травня 2021 року, дата повернення кредиту встановлена 17 червня 2021, сума кредиту 4000 грн, сукупна вартість кредиту 5560 грн.

Згідно Паспорту споживчого кредиту продукту «Проста позика» від 28 травня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася про істотні умови кредиту, суму/ліміт кредиту, строк кредиту, орієнтовну реальну річну процентну ставку, тощо. Паспорт підписаний відповідачем 28 травня 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора Р87VTV2Z.

28 травня 2021 року о 09:10:52 було успішно перераховано кошти в сумі 4000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 91355654, призначення платежу, листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 09 грудня 2024 року.

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК ІНКАСО ФІНАНС» встановлено, що станом на 06 жовтня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становила 5560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 1560 грн - відсотки.

06 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір № 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги клієнт відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06 жовтня 2021 року, який є Додатком № 1 до Договору № 06-10/21 від ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 5560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 1560 грн - відсотки.

09 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги клієнт відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09 березня 2023 року, який є Додатком № 3 до Договору № 09-03/23 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17160,55 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 13160,55 грн - відсотки.

08 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Згідно з п. 2.1 укладеного Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги клієнт відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08 травня 2023 року, який є Додатком № 3 до Договору № 08-05/23 від ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17160,55 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 13160,55 грн - відсотки.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за Договором позики № -79220 від 28 травня 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» на підставі укладеного Договору факторингу № 08-05/23 від 08 травня 2023 року є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до умов Договору позики № -79220 від 28 травня 2021 року (укладеного між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 ).

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

На переконання суду, між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № -79220 у формі електронного документу, підписано відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) P87VEM2Z, який був введений останньою для електронного підпису, у відповідності до вимог ч. 6, 8 ст. 11 і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з умовами Договору та сторони досягли усіх істотних умов і уклали в належній формі кредитний договір. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.

Крім того, відповідно до п. 9.3 Договору сторони погодили, що підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором має юридичну силу власноручного підпису.

З огляду на наведене, судом відхиляються доводи представника відповідача щодо не ознайомлення ОСОБА_1 з усіма істотними умовами договору та відповідно їх погодження.

Суд вважає доведеним факт виконання кредитодавцем ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» свого зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 позики у сумі 4000 грн, що стороною відповідача не спростовано. Доказів повернення коштів (частини коштів) суду не подано.

Таким чином, суд доходить переконання про необхідність задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованості за тілом кредиту в умі 4000 грн.

Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає таке.

ТОВ «ДЕБТ ФОРС», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просило стягнути крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) також заборгованість за відсотками в розмірі 13160,55 грн.

Перевіряючи обґрунтованість заборгованості за відсотками в розмірі 13160,55 грн суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладаючи Договір позики № -79220 погодили суму кредиту в розмірі 4000 грн, строк кредиту - 20 діб, а саме з 20 травня 2021 року по 17 червня 2021 року та сплату відсотків за користування кредитом - 1,95 % в день.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» (станом на 06 жовтня 2021 року) загальна заборгованість за Договором становила 4000 грн тіло, 1560 грн проценти, а разом 5560 грн.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06 жовтня 2021 року, який є Додатком № 1 до Договору № 06-10/21 від ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 5560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 1560 грн - відсотки.

09 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09 березня 2023 року, який є Додатком № 3 до Договору № 09-03/23 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17160,55 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 13160,55 грн - відсотки.

В подальшому, відповідно до Реєстру боржників до Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08 травня 2023 року, який є Додатком № 3 до Договору № 08-05/23 від ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Позивача) перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17160,55 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 13160,55 грн - відсотки.

Відтак, з наведеного встановлено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після купівлі прав вимоги, зокрема щодо ОСОБА_1 , було здійснено нарахування відсотків до 13160,55 грн.

Суд вважає таке нарахування відсотків за кредитним договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» безпідставним. Як уже зазначалось судом вище, за Договором позики сторони визначили строк кредиту - 20 діб, а саме з 20 травня 2021 року по 17 червня 2021 року.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про волевиявлення позичальника на продовження строку дії договору після 17 червня 2021 року, а сам лише факт прострочення повернення кредиту не може вважатися згодою на продовження строку користування ним.

З огляду на зазначене, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставним.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року №911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Ураховуючи наведене, при здійсненні розрахунку заборгованості за відсотками, суд бере до уваги строк надання кредиту на період з 20 травня 2021 року по 17 червня 2021 року (20 діб) та розмір відсотків 1,95% в день від суми кредиту за кожен день.

Відтак, беручи до уваги, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не мало права нараховувати відсотки за Кредитним договором, на переконання суду, розмір зобов`язання ОСОБА_1 в реєстрі боржників від від 09 березня 2023 року визначений неправильно. Фактично до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги на суму 5560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту та 1560 грн відсотки (4000 грн х 1,95% х 20 днів).

Таким чином, в подальшому відповідно до Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08 травня 2023 року, від ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (позивача) перейшло право грошової вимоги до відповідача саме на суму 5560 грн.

Ураховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за Договором позики № -79220 від 28 травня 2021 року в сумі 5560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту та 1560 грн - відсотки.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн).

Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через підсистему «Електронний суд», при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 17160,55 грн.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 5560 грн, що становить 32,40% від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 784,73 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України) .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно дозаконудосудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: Договір про надання правової допомоги № 03-07/2024 від 03 липня 2024 року, укладений між ТОВ "ДЕБТ ФОРС" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС"; прайс-лист АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС", затверджений рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року; заявку на надання юридичної допомоги № 1 від 31 листопада 2025 року; витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, згідно з якими АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" надало правову допомогу ТОВ "ДЕБТ ФОРС" щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором № -79220.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягуються понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (32,40%) в розмірі 2916 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 284, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за Договором позики № -79220 від 28 травня 2021 року в загальному розмірі 5560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з яких: 4000 (чотири тисячі) гривень тіло кредиту та 1560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень - відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» 784 (сімсот вісімдесят чотири) гривні 73 копійки судового збору та 2916 (дві тисячі дев`ятсот шістнадцять) гривень витрати на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 11 лютого 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», місцезнаходження: вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, м. Київ, .

Представник позивача: Костюченко Марія Ігорівна, адреса: вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: Восковський Юрій Олегович, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай