Номер провадження 2/754/1207/26
Справа №754/1054/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 21 789,15 грн,

Стислий виклад позицій сторін

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", як новий кредитор за кредитним договором № 4781627 від 05.02.2021, звернувся до суду з позовом до Відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в розмірі 21 789,15 грн, яка складається з 5 499,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 16 290,15 грн відсотків. Також Позивач просить покласти на Відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.02.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ "Мілоан" Відповідач подав заявку на отримання кредиту № 4781627. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використання одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом.

ТОВ "Мілоан" було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4781627 від 05.02.2021. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 4781627 від 032.08.2021 з ТОВ "Мілоан". Відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині повернення виданого кредиту в строки, які ним обумовлені, повернув кредитні кошти частково.

12.11.2021, згідно умов договору відступлення прав вимоги № 13Т, ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги за кредитним договором № 4781627 від 05.02.2021 на користь ТОВ "Діджи Фінанс".

22 серпня 2025 року адвокат Брадарська Н.В., яка представляє інтереси Відповідача, подала до суду відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав:

1)умови кредитного договору порушують принципи справедливості, добросовісності та розумності, закріплені у статті 3 ЦК України, оскільки згідно з доданими Позивачем документами Відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн, з яких фактично було видано 5 499 грн, а загальна заявлена сума до стягнення перевищує 21 000,00 грн, що свідчить про значне переважання нарахованих процентів та комісій над основною сумою боргу;

2)щоденне нарахування процентів є економічно необґрунтованим та не відповідає суті споживчого кредитування. Відповідач не надавав окремої згоди на щомісячну або щоденну сплату додаткових комісій, а перелік послуг, за які стягувалась плата, у договорі не конкретизований. Комісії та плата за пролонгацію не підтверджені документально, тому відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови, які обмежують права споживача порівняно із законодавством, є нікчемними;

3)Позивач не здійснив належного перерахунку суми боргу з урахуванням часткових оплат. Загальна сума фактично здійснених платежів за договором складає понад 6 000,00 грн, з яких 2 418 грн було сплачено у рахунок тіла кредиту;

4)після завершення строку кредитного договору (15 днів), відсотки мають право нараховуватись лише при наявності підписаної додаткової угоди про пролонгацію. Відсутність такої угоди унеможливлює нарахування додаткових відсотків після завершення початкового строку дії договору;

5)пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій та основного боргу.

Відповідач просить зменшити витрати на правничу допомогу до 2 000,00 грн, оскільки матеріали справи не містять великого обсягу доказів, позовна заява є типовою.

29 серпня 2025 року представник Вершковська Т.Ю., яка діє в інтересах ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", подала до суду відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки:

1)строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану;

2)у п.2.3.1.2 кредитного договору сторони погодили, що пролонгація на стандартних (базових) умовах відбувається: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Тому, оскільки Відповідач в період дії договору на пільгових умовах, кредит не повернув, а продовжував користуватися кредитним коштами, то ТОВ "МІЛОАН" відповідно до умов п.2.3.1., з якими погодилася відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6 кредитного договору) за 60 днів, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Договору та спростовує доводи Відповідача про нарахування відсотків за межами умов кредитного договору. На відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами.

3)позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року; копія додаткової угоди № 4781627 від 30 листопада 2024 року до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2025 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 30 вересня 2024 року; та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Стародуб Ірина Василівна. Позивач стверджує, що витрати на правничу допомогу є реальними, документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

02 вересня 2025 року адвокат Брадарська Н.В., яка діє в інтересах Відповідача, подала до суду заперечення на відповідь на відзив, стверджує, що:

1)витрати на правничу допомогу позивача - завищені та неспівмірні, оскільки Справа є малозначною, Компанія системно подає однотипні позови з ідентичними шаблонними документами. Це істотно зменшує обсяг роботи адвоката у кожній конкретній справі. Поданий опис робіт не деталізує конкретний час, витрачений на підготовку саме цієї справи, не доведено фактичної сплати коштів (квитанцій чи банківських підтверджень не подано);

2)для споживчого кредиту пролонгація є зміною істотних умов і потребує чітко вираженої згоди споживача у передбаченій договором формі (зокрема через одноразовий ідентифікатор, журнали OTP, логи подій, підтвердження через кабінет тощо). Самого тексту пункту договору недостатньо - потрібні первинні технічні докази кожного акта продовження. Договірні положення про "автопролонгацію" без активної згоди споживача та з нарахуванням 5% день мають бути визнані непридатними до застосування, оскільки ставка 5% день (~1825% річних) створює значний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду споживача, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦКУ) і може розцінюватися як несправедлива умова споживчого договору;

3)після спливу строку кредиту договірні проценти можуть нараховуватися лише за наявності чинної домовленостісторін про продовження строку (пролонгацію). В іншому разі кредитор вправі вимагати наслідки прострочення у межах ст. 625 ЦКУ (інфляційні втрати та 3% річних або інший погоджений розумний розмір)

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).

Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1 , абзац четвертий частини другої статті 8).

Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

05.02.2021 ТОВ "Мілоан" (Первісний кредитор) та Відповідач, ОСОБА_1 , уклали договір про споживчий кредит № 4781627 у формі електронного документа з урахуванням особливостей укладання кредитного договору в електронному вигляді, що визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з умовами договору, сума кредиту становить 10 000,00 грн. Проценти нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2), а стандартна (базова) ставка становить 5,0% (пункт 1.6).

Первісний кредитор ТОВ "Мілоан" виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 39017897 від 05.02.2021.

Згідно з пунктом 1.3 Кредит надається строком на 30 днів з 05.02.2021 (строк кредитування). Згідно з погодженим Графіком, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит №4781627 від 05.02.2021, станом на 07.03.2021 Позичальник зобов`язувався сплатити 10 000,00 грн основного боргу (тіла кредиту); 30,00 грн нарахованих процентів за користування кредитом. Загальна сума до повернення в останній день строку кредитування за умови належного виконання зобов`язань мала становити 10030,00 грн.

Порядок пролонгації строку кредитування визначено у пункті 2.3 договору. Зокрема, продовження вказаного в п.1.3. Договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах (пункт 2.3.1) .

Пунктом 2.3.1.1. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, відповідно до яких позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Строк кредитування можливо продовжити на наступних умовах: на 3 дні - 3% від поточного залишку кредиту; 7 днів - 5% від поточного залишку кредиту; 15 днів - 10% від поточного залишку кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Отже, за умовами договору для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.

Водночас порядок пролонгація строку кредитування на стандартних (базових) умовах вихначено пунктом 2.3.1.2. Договору

Зокрема, пролонгація на стандартних (базових) умовах здійснюється наступним чином. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах до 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється у разі, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 кредитного договору).

Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється (пункт 2.2.3 кредитного договору).

Також у пункті 2.2.1 Договору сторони погодили, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору.

Зокрема, у пункті 1.5.1 крежитного договору визначено, що комісія за надання кредиту: 0.00 грн, яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту.

Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості. У розрахунку Позивач відобразив наступне зарахування сплачених сум:

05.02.2021 - 500,00 грн у рахунок тіла кредиту, 500,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію;

14.03.2021 - 475,00 грн у рахунок тіла кредиту, 475,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 35,15 грн у рахунок нарахованих процентів;

21.03.2021 - 902,00 грн у рахунок тіла кредиту, 902,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 6,30 грн у рахунок нарахованих процентів;

05.04.2021 - 243,00 грн у рахунок тіла кредиту, 243,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 12,15 грн у рахунок нарахованих процентів;

08.04.2021 - 788,00 грн у рахунок тіла кредиту, 788,00 грн у рахунок комісії за поолонгацію та 2,37 грн у рахунок нарахованих процентів;

23.04.2021 - 354,00 грн у рахунок тіла кредиту, 354,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 10,65 грн у рахунок нарахованих процентів;

30.04.2021 - 202,00 грн у рахунок тіла кредиту, 202,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 4,69 грн у рахунок нарахованих процентів;

03.05.2021 - 326,00 грн у рахунок тіла кредиту, 326,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 195,00 грн у рахунок нарахованих процентів;

10.05.2021 - 186,00 грн у рахунок тіла кредиту, 186,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 4,34 грн у рахунок нарахованих процентів;

14.05.2021 - 180,00 грн у рахунок тіла кредиту, 180,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 30,00 грн у рахунок нарахованих процентів;

17.05.2021 - 175,00 грн у рахунок тіла кредиту, 175,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 27,00 грн у рахунок нарахованих процентів;

28.05.2021 - 170,00 грн у рахунок тіла кредиту, 170,00 грн у рахунок комісії за пролонгацію та 251,00 грн у рахунок нарахованих процентів.

Відповідно до розрахунку загальна сума сплачених Відповідачем становить 9 580,65 грн, з яких: 4 501,00 грн (погашення кредиту); 4 501,00 грн (погашення комісії за пролонгацію); 578,65 грн (погашення нарахованих процентів).

Представник Відповідача у відзиві на позовну заяву стверджує, що загальна сума фактично здійснених платежів за договором складає понад 6 000 грн, з яких 2 418 грн було сплачено у рахунок тіла кредиту. Відповідач не надав суду первинні документи (виписки з банківського рахунку), які б підтверджували суму, яка сплачена Відповідачем.

Відповідач, заперечуючи проти позову стверджував, що не надавав окремої згоди на щомісячну або щоденну сплату додаткових комісій, а перелік послуг, за які стягувалась плата, у договорі не конкретизований.

Суд встановив, що ставка комісії та порядок її сплати сторони погодили у пункті 2.3.1.1 договору. Сплата такої комісії є обов`язковою для застосування пролонгація на пільгових умовах, що передбачає сплату відсотків за пільговою ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту.

Внаслідок невиконання обов`язку щодо повного повернення коштів у визначену Графіком дату у Відповідача виникла заборгованість перед кредитодавцем. Згідно з наданим Позивачем розрахунком (відомість про щоденні нарахування та погашення), заборгованість за тілом кредиту становить 5499,00 грн (10000,00 грн - 4 501,00 грн). Сума нарахованих та непогашених процентів становить 16290,15 грн. Нарахування процентів було припинено 21.07.2021.

До 01.06.2021 Первісний кредитор здійснював нарахування процентів згідно п.1.5.2 договору, тобто за пільговою ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, оскільки Відповідач для продовження строку кредитування за цим пунктом вчинив дії передбачені розділом 6 Правил, зокрема,. сплатив комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту за ставками як це передбачено пунктом 2.3.1.1.

З 01.06.2021 до 21.07.2021 Позивач нарахував проценти згідно з пунктом 1.6 договору (тобто на стандартних (базових) умовах), оскільки Відповідач продовжив користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, чим збільшив строк кредитування на 1 (один) день як це передбачено у пункті 2.3.1.2.

Відповідач, заперечуючи проти позову в тому числі з тих підстав, що Кредитор не здійснив належного перерахунку суми боргу з урахуванням часткових оплат, а також нараховував проценти за межами строку кредитування

Суд бере до уваги, що відповідно до висновку Верховного Суду припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату відсотків до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (пункт 91 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19)).

У цій справі Первісний кредитор припинив нарахування процентів 21.07.2021.

Ураховуючи, що первісний термін повернення кредиту був встановлений 07.03.2021 (п. 1.4), Відповідач неодноразово вчиняв відповідні дії для пролонгації договору на пільгових умовах (пункт 2.3.1.1 Договору), а пунктом 2.3.1.2 передбачена можливість автоматичної пролонгації на строк до 60 днів, тому нарахування процентів до 21.07.2021 відбувалося в межах строку кредитування, подовженого на пільгових а надалі на стандартних умовах згідно з пунктами 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору.

Отже, у даному випадку продовження, вказаного в пункті 1.3. договору строку кредитування відбулось як на пільгових, так і стандартних (базових) умовах (пункт 2.3.1.). Можливість продовження строку у кредитуванні у спосіб, визначений пунктом 2.3.1.2, відповідає усталеній судовій практиці (постанови КАС від 26.12.2025 у справі № 381/287/25, від 29.12.2025 у справі № 760/29349/24).

Суд відхиляє заперечення Відповідача щодо порушення порядку продовження строку кредитування, оскільки на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Станом на момент укладення договору про споживчий кредит, положення Закону України "Про споживче кредитування" не містили заборони щодо встановлення умов у договорі про продовження строку користування (пролонгації) кредитними коштами. Відповідні зміни щодо заборони встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом були внесені 22 листопада 2023 року.

Також Суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у cправі № 910/2578/24, розглядаючи у подібних правовідносинах питання щодо стягнення комісії за типовим договором укладеним з первісним кредитором ТОВ "Манівео", яка оплачується разово відповідно до п. 1.5.1., і в разі пролонгації, комісія за сплату та обслуговування кредиту, в сумах визначених в п. 2.3.1.1, погодився з висновками судів щодо наявності правових підстав для стягнення комісії (пункт 91 постанови).

Позичальник підписував даний договір, був з ним ознайомлений, і неодноразово здійснював пролонгацію даного договору, що вбачається з наданих розрахунків заборгованості від ТОВ "Мілоан", які містяться в матеріалах справи.

Нарахування заборгованості здійснювалося з урахуванням часткових оплат, внесених Відповідачем у рахунок погашення заборгованості відповідно до умов договору. У разі незгоди з розрахунком заборгованості, поданим Позивачем, Відповідач мав право надати власний розрахунок заборгованості, однак таким правом не скористався. Тому доводи Відповідача про неврахування Позивачем здійснених оплат та їх некоректність є безпідставними.

Суд, перевіривши розрахунок заборгованості щодо сплати відсотків, визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавство.

Посилання Відповідача на кабальні умови договору та економічно несправедливий порядок нарахування процентів, Суд не бере до уваги з огляду на вільний вибір Відповідачем контрагента в кредитних правовідносинах, його повну та всебічну обізнаність з умовами кредитного договору, погодження усіх істотних умов договору, з якими Відповідач погодився, згенерувавши свій електронний підпис і які його влаштовували повністю при підписанні договору.

Суд відхиляє доводи Відповідача щодо надання згоди на сплату комісій, оскільки Позивач не заявляв вимоги про її стягнення, а нарахування комісії здійснювалося Відповідачу за пролонгацію строку кредитування відповідно до пункту 2.3.1.1 Договору.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина перша статті 617 ЦК України).

Воєнний стан в Україні було введено 24.02.2022, тоді як кредитний договір укладено 05.02.2021 з первісним строком кредитування до 07.03.2021, який у подальшому продовжено до 21.07.2021, а останній платіж за договором Відповідач здійснив 28.05.2021. За таких обставин договірні зобов`язання мали бути виконані задовго до введення в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим Суд вважає посилання Відповідача на вплив воєнного стану безпідставними.

Крім того, саме по собі введення воєнного стану не звільняє сторону від виконання зобов`язань за укладеним договором.

Позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки строк позовної давності продовжувався на період карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023, п. 12 Прикінцевих положень ЦК України) та зупинений з початком воєнного стану (з 24.02.2022, п. 19 Прикінцевих положень ЦК України). Тобто, строк позовної давності не пропущено для вимог, строк сплати яких настав після 12 березня 2017 року, оскільки з 12 березня 2020 року цей строк продовжувався на період карантину, а надалі був зупинений з початком воєнного стану.

Позов подано 18.01.2025 року. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, що був укладений 05.02.2021, тому строк позовної давності не пропущено.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Позивач набув права вимоги до Відповідача за договором на підставі договору відступлення права вимоги від 10.08.2021 №06Т. Ці обставини Відповідач не оспорював.

Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд виснував, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратам (частина друга статті 137 ЦПК України).

Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Також Позивач просить відшкодувати 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд перевірив і встановив, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначено згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Відповідач заперечує проти обсягу, складових, розміру правничої допомоги, заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи (пункт 148 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 145 зазначеної вище постанови).

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).

У цій справі Суд не вбачає відповідності (дотримання вимог співмірності) між заявленими витратами та складністю справи. Цей спір кваліфікується як малозначний, розглядався за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Позовна заява відповідає типовій (шаблонній) формі в однотипних справах, її складання не вимагало від представника Позивача значних процесуальних зусиль чи глибокого аналізу чинного законодавства. Беручи до уваги також значення справи для сторін, де Позивачем є фінансова компанія, а Відповідач - фізична особа, Суд виснував, що заявлені судові витрати на оплату послуг адвоката у визначеному розмірі є надмірними та такими, що можуть створити необґрунтований тягар для Відповідача.

З огляду на ці обставини, обґрунтований та розумний розмір судових витрат на оплату послуг адвоката у цій справі не повинен перевищувати, на думку Суду, 3 000,00 грн, що відповідає вартості такої послуги як складання позовної заяви. З огляду на те, що позови, де первісним кредитором є ТОВ "Мілоан" мають масовий та типовий характер Суд вважає, що включення до вартості наданих послуг у сумі 2250,00 грн (правовий аналіз на надання правоих констультацій) не відповідає вимогам розумності.

Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за Кредитним договором № 4781627 від 05.02.2021 у розмірі 21789,15 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

У відщкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 09 лютого 2026 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО