Справа № 345/203/26
Провадження № 2/345/794/2026
Номер рядка звіту 68
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

19.02.2026 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

29.01.2026 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що шлюб можна зберегти, а тому просить надати термін на примирення строком на 5 місяців.

04.02.2026 від відповідача поступило клопотання про роз`єднання позовних вимог, позаяк розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в одному провадженні ускладнить розгляд даної справи по суті.

19.02.2026 позивачка подала заяву в якій просила вимогу щодо залишення проживання з нею дітей не розглядати під час вирішення справи по суті. Просила терміну на примирення не надавати, якщо суд прийде до переконання про необхідність призначення терміну на примирення, то просила визначити такий мінімальний.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Виходячи з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Оскільки, відповідач не згідний на розірвання шлюбу та просить надати строк для примирення, враховуючи, що є можливість зберегти сім`ю, суд, з метою вжиття заходів для примирення подружжя, вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та надати строк для примирення на 2 місяці.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про роз`єднання позовних вимог, суд зазначає наступне.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Таким чином, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, однак робить це, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. Тому суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності роз`єднувати позовні вимоги, враховуючи заяву позивачки, яка просила не розглядати вимогу щодо залишення проживання з нею дітей.

З огляду на викладене, підстав для розгляду клопотання відповідача про роз`єднання позовних вимог не має.

Керуючись ст. 111 СК України, ст.ст. 251 ч.1 п.4, 260, 354,355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення терміном 2 (два) місяці.

Клопотання ОСОБА_2 про роз`єднання позовних вимог залишити без розгляду.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий