Справа № 188/1882/24
Провадження № 2-о/188/5/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Курочкіної О.М. секретар судового засідання Бібікова В.В.

188/1882/24

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Миколаївський ліцей Миколаївської сільської ради Синельниківськогго району Дніпропетровської області

про встановлення факту що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначено, що у 1985 р. заявниця закінчила навчання у Горівському педагогічному інституті (філологічний факультет) і з 16.08.1985 р. почала свою трудову педагогічну діяльність в Петрівській середній школі Петропавлівського району Дніпропетровської обл.

На сьогоднішній день загальний трудовий стаж становить становить

більше 42 років, та через розбіжності в записах трудової книжки і наказах по школі і Петропавлівського РВНО вислуга років педегогічного працівника установи освіти становить лише 18 років, 4 місяця, 17 днів.

З 29.08.1988 р. по 01.09.1994 р., а також с 28.08.1996 р. по 26.08.2009 р. згідно запису номер 3 в трудовій книжці та наказу по Петрівській школі номер 100-К від 28.08.1996 р. , що не відповідає запису номер 5 в трудовій книжці, де зазначено вчитель початкових класів, заявниця працювала класоводом, а ця посада відповідно до ПКМУ від 04.11.1993 р. не передбачає педагогічної вислуги років.

Згідно атестаційних листів за результатами атестацій в 1990 р,, в 1995 р., в 2001 р. заявниці встановлено, як вчителю початкових класів, кваліфікаційну категорію, спеціаліст другої, а потім першої категорії.

Відповідно до Положення про класного керівника, затвердженного міністерством освіти УРСР 20.11.1960 р. та відповідно до Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженого Наказом МОН України № 434 від 06.09.2000 року класний керівник -це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту. Відповідно до п. 2.1. Положення обов`язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров`я якого дозволяє виконувати ці обов`язки. Відповідно до п. 2.3. Положення на класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів. Обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ. Відповідно до п.36 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом МОН України '№ 102 від 15.04.1993 року вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво. Враховуючи викладене, заявник вважає, що поняття «класовод» тотожне поняттю «класний керівник» та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, щозаявниця, перебуваючи на посаді вчителя початкових класів, виконувала додатково обов`язки класного керівника (класовода), покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу.

Крім того, заявниця вважає, що вказані запис №3 в трудовій книжці та наказ №100-К некоректні і звузили її функціональні і посадові обов`язки, як педагога вчителя.

Згідно ст. ст. 293, 294, 315 ЦПК у справах окремого провадження встановлюються обставини, що мають юридичне значення, які надалі можуть вплинути на виникнення, зміну або припинення особистих немайнових чи майнових прав - у випадку заявниці, це вислуга років педагога - вчителя.

Просить встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала на посаді вчителя з 29.08.1988 р. по 01.09.1994 р. і з 28.08.1996 р. по 26.08.2009 р. в Миколаївському ліцеї Миколаївської сільської ради - правонаступника Петрівської середньої школи.

Заявниця та представник зацікавленої особи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд розглядає справу у відсутність сторін.

Вивчивши заяву та документи додані до неї приходжу до висновку про необхідність залишити заяву без розгляду з наступних підстав.

У відповідності ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ключовим в окремому провадженні є підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до змісту заяви факт того, що ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя з 29.08.1988 р. по 01.09.1994 р. і з 28.08.1996 р. по 26.08.2009 р. в Миколаївському ліцеї Миколаївської сільської ради - правонаступника Петрівської середньої школи є спірним, так як суперечить нормативним документам, на які посилається заявниця, і не відповідає наказу та запису в трудовій книжці заявниці.

Відповідно до запису №3 трудової книжки, заявниця була переведена на посаду класовода.

Питання пенсійного забезпечення працівників освіти врегульовано двома законодавчими актами: Законом України «Про пенсійне забезпечення», норми якого застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у відповідності із яким розраховується безпосередньо розмір пенсії.

Педагогічний стаж це не лише робота вчителем, але й робота на інших посадах у навчальних закладах, які дають право на пенсію за вислугу років, перелік яких визначається постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, посада «класовод» не зазначена, а тому вбачається спір про право.

Таким чином суд приходить до висновку, із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право на вислугу років педагога-вчителя.

Висновки суду не суперечать практиці Верховного суду і відповідають Правовій позиції викладеній при винесенні Постанови ВС від 19.10.2020 по справі № 161/3933/18 (№ в ЄДРСР 92385526) , у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі. Така класифікація відповідає римській максимі ex facto ius oritur (право виникає з факту).

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у не права, за захистом якого вона звернулась до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 265, 315-319 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївський ліцей Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту що має юридичне значення

залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна