Справа № 178/2295/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Кринички цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), Криничанська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з цією заявою та представник заявника вказав, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 04 квітня 2025 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, у зв`язку з тим, що батько тривалий час хворів, він проживав разом з ним по АДРЕСА_2 , де й здійснював за ним постійний догляд. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 26 вересня 2024 року відділом «Центр надання адміністративних послуг послуг» Криничанської селищної ради. На даний час у заявника виникла необхідність у встановленні факту проживання його та ОСОБА_2 однією сім`єю як батька та сина, оскільки зазначена обставина в майбутньому матиме для заявника юридичні наслідки. Тому, представник заявника звернувся до суду з цією заявою та просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , протягом останніх шести років до дня смерті.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що тривалий час знає сім`ю ОСОБА_4 , після смерті матері, ОСОБА_1 проживав разом з батьком, доглядав його до смерті.

Свідок ОСОБА_5 достовірно свідчить суду, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю разом з його батьком до його смерті.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас ч. 1 ст. 5 ЦПК України зазначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 293 ЦПКУ країни передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України встановлений перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлюються у судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, судом встановлені такі фактичні обставини. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 04 квітня 2025 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 26 вересня 2024 року відділом «Центр надання адміністративних послуг послуг» Криничанської селищної ради.

ОСОБА_2 , проживав та був зареєстрований з 17 січня 2001 року по АДРЕСА_2 , на день смерті ОСОБА_2 , разом з ним за вказаною адресою проживав його син, ОСОБА_1 , що підтверджується довідками № 760 та № 761, виданими адміністратором відділу «ЦНАП» Криничанської селищної ради.

Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином заявником та його представником доведено, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, породжує для нього юридичні наслідки, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом тривалого часу, до дня смерті останнього.

Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , разом з його батьком, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх шести років до дня смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 лютого 2026 року.

Суддя: В. В. Берелет

р