У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

04 лютого 2026 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області Маренюк Віктор Леонідович, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те що, з ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 79 років померла мати позивача ОСОБА_2 , про що 25.05.2007 року складено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.05.2007 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області.

За життя мати ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 03.10.2003р. уповноваженою посадовою особою Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаській області за р.№175, яким на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своєму синові ОСОБА_3 (братові позивача).

Після смерті матері позивач та його брат прийняли спадщину за законом, про що було подано відповідні заяви до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу № 387 за 2007 рік, що підтверджується даними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданим Маньківською державною нотаріальною конторою 29.04.2009 року за р.№1054 та р.№1051.

Так, 29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1054.

Вказаним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також, 29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., на ім`я брата позивача ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1051.

Вказаним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_3 , що мешкає в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Тобто, дане спадкове майно після смерті спадкодавця вже переоформлено на ім`я позивача-спадкоємця та брата у нотаріальному порядку в порядку спадкування за законом.

Разом з тим, після смерті матері ОСОБА_2 залишилось інше спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , який розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,44га.

Довідкою витягом з погосподарської книги виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Дзензелівка від 16.05.2024 № 162 інформується, що згідно погосподарської книги №19, об`єкт погосподарського обліку №0597-1, сторінка №7, житловий будинок та земельна ділянка що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 рахується за покійною ОСОБА_2 . Присадибна земельна ділянка загальною площею 0,44га не приватизована.

При цьому, на вказане спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим в процесі оформлення спадщини виявилось, що у позивача немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно.

Згідно листа за вих. № 673/02-31 від 26.04.2024 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2024 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3 , який належав матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній матері майно мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 12.09.2007 року про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., була відкрита спадкова справа №387 за 2007 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт, посвідчений Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області 03 жовтня 2003 року за р.№175 від імені ОСОБА_2 на все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на ім`я ОСОБА_3 .

Також повідомлено, що 22.11.2007 року звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, нотаріусом підтверджено, що спадкоємець-позивач є таким, що прийняв спадщину, є спадкоємцем за законом, також спадщину прийняв брат позивача ОСОБА_3 .

Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно пункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Нотаріусом повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок, як це вимагає пункт 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який належав матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з роз`ясненням права на звернення до суду.

Разом з тим, за наявними обставинами справи, брат позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років в селі Дзензелівка Уманського району Черкаської області, про що 16.05.2023 року складено відповідний актовий запис № 152, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 24.05.2024 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради с. Дзензелівка від 30.01.2026 № 39 інформує, що згідно записів у погосподарських книгах, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та проживав у будинку своєї матері ОСОБА_2 , з 01.04.1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_3 .

Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради с.Дзензелівка від 02.02.2026 № 41, видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років в селі Дзензелівка Уманського району Черкаської області помер гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований та постійно до дня смерті проживав в будинку АДРЕСА_4 .

На день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_4 з ним разом ніхто не був зареєстрований та не проживав, в тому числі малолітні та неповнолітні діти.

Заповіт від імені ОСОБА_3 Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області та старостою Дзензелівського старостинського округу не посвідчувався. Відомими спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги за законом є доньки покійного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадкоємцем другої черги за законом є брат - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, спадкоємці померлого ОСОБА_3 , його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надали письмові заяви, посвідчені нотаріально, якими повідомляють, що їм відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_3 , спадщину після його смерті вони не приймали і приймати не будуть, за продовженням строку на прийняття спадщини звертатись також не будуть.

Тобто, у зв`язку із смертю брата ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився ОСОБА_1 , позивач по справі. Відповідно, право на оформлення у спадщину належного спадкодавці-матері житлового будинку, залишилось лише у позивача, який прийняв вказану спадщину.

Таким чином, за сукупності інформації, яка міститься у Свідоцтвах про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою 29.04.2009 року за р.№1054 та р.№1051, у довідках виконавчого комітету Маньківської селищної ради с. Дзензелівка Уманського району Черкаської області від 16.05.2024 № 162, від 30.01.2026 № 39, від 02.02.2026 № 41№, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 26.04.2024 року, вбачається, що єдиним спадкоємцем з кола спадкоємців, визначеного законом, який реалізував свої права на спадкування житлового будинку після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є лише ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги, позивач по справі.

На замовлення позивача Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_2 .

Згідно даних технічної інвентаризації житловий будинок збудовано у 1968 році, інші будівлі збудовано у 1960-1978 роках.

Довідка Маньківського відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2024 №160 підтверджує, що станом на 01.01.2013р. в Маньківському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», за адресою: АДРЕСА_2 , право власності не зареєстровано.

На звернення позивача, відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Маньківської селищної ради надано лист за № 56/06-09 від 06.06.2024 з інформацією про відповідність забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил.

Згідно вказаної інформації, розглянувши дані технічної інвентаризації, врахувавши витяг з погосподарської книги виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 16.05.2024 року та генеральний план села Дзензелівка Уманського району Черкаської області, встановлено, що забудова земельної ділянки по АДРЕСА_2 здійснена у період з 1968 по 1978 роки, земельна ділянка знаходиться в зоні житлової забудови, забудова відповідає містобудівній документації, не порушує права інших осіб і використовувати сусідні земельні ділянки відповідно до цільового призначення.

Слід також зазначити, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок збудовано у 1968 році, інші будівлі збудовано у 1960, 1968-1978 роках.

На той час році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Тобто, право власності на будинок виникало із завершенням будівництва.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.

Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Позивач не може скористатись даним Порядком та зареєструвати право власності, оскільки будинок рахується за покійною особою та нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, склалась ситуація, що для оформлення прав власності на вказане майно в порядку спадкування необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, попередньо зареєструвавши майно. Зареєструвати ж право власності немає можливості, тому що власник мертвий, нотаріусом відмовлено у оформленні спадкових прав, у зв`язку з чим можливо лише в судовому порядку визнати право власності на спадкове майно.

Таким чином, за наявних обставин у позивача як спадкоємця, немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-193, 196, 199, 257, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, п. 8 ч. 11, 15.5 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження в цивільній справі №701/111/26-ц за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом

Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Проведення підготовчого засідання призначити на 20 лютого 2026 року о 9 годині 05 хвилин в Маньківському районному суді Черкаської області (вул. Соборна, буд. 8, с-ще Маньківка Уманського району Черкаської області).

Роз`яснити учасникам справи право на підставі ч. 7 ст. 7 ЦПК України, звернутись до суду з клопотанням про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя учасників справи.

Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідачу та третім особам разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Встановити строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Зобов`язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також третім особам.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім`я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачу для надання зустрічного позову встановити строк до 20 лютого 2026 року.

Третім особам для надання суду пояснень щодо позову або відзиву та доказів встановити строк до 20 лютого 2026 року, попередивши, що у разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником. До пояснень третьої особи застосовуються тотожні для відзиву правила.

Учасники справи мають право надати відповідь на пояснення третіх осіб, свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив - до закінчення підготовчого провадження.

Роз`яснити учасникам справи їх право на поставлення в першій заяві по суті справи, що ними подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов`язана повідомити причини відмови. Також учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Попередити учасників справи, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів); зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Роз`яснити учасникам справи, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання.

Забезпечення доказів судом проводиться за правилами, встановленими ст. ст. 116-119 ЦПК України.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

У разі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://mn.ck.сourt.gov.ua/sud2312.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Суддя В.Л. Маренюк