Провадження № 2/752/2255/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 24 800, 98 грн. страхового відшкодування.

Посилається в позові на те, що між ТОВ «Нова пошта» та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № АМ.164208, яким був забезпечений транспортний засіб Mitsubishi RENAULT Dokker НОМЕР_1 .

За умовами договору страхова компанія взяла на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

20 липня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi RENAULT Dokker НОМЕР_1 та автомобіля Subaru Forester, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва винною у дорожньо-транспортній пригоді визнана відповідачка.

ПрАТ «СК «ПЗУ України» була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 61 720, 14 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР.1901435.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 36 919, 15 грн.

Таким чином, до товариства перейшло право вимоги до відповідачки, як винної особи в ДТП, 24 800, 98 грн.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 19 серпня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.

Згідно зі статтею 178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Документи, що направлялися судом на адресу відповідачки, повернулися до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата.

Відповідно до статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права).

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норми статей 128 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Виходячи з цього, суд вважає відповідачку обізнаною про наявність спору в провадженні суду та його предмет.

Станом на день ухвалення рішення відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1 Закону України « Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із статтею 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Статтею 8 Закону визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом статті 9 Закону страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між ТОВ`Нова пошта» та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № АМ.164208, яким був забезпечений транспортний засіб Mitsubishi RENAULT Dokker НОМЕР_1 .

За умовами договору страхова компанія взяла на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

20 липня 2021 року на вул. Анни Ахматової, 14б в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого позивачем транспортного засобу Mitsubishi RENAULT Dokker НОМЕР_1 та автомобіля Subaru Forester, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року винною у дорожньо-транспортній пригоді визнана відповідачка.

06 серпня 2021 року на підставі страхового акту №7097/1 позивачем було виплачено страхове відшкодування ТОВ «Нова пошта» в розмірі 61 720, 14 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в ПрАТ`УСК`Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР.1901435.

На підставі звернення позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 36 919, 15 грн.

Таким чином, до товариства перейшло право вимоги до відповідачки, як винної особи в ДТП, на різницю між виплаченою потерпілій особі суму та отриманою від страховика відповідачки в сумі 24 800, 98 грн.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З огляду на це та викладене вище обгрунтування, вина відповідачки в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до позиції Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування`до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється.

У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Позивач, як страховик потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідачки, часткового відшкодування завданої позивачу шкоди страховиком цивільно-правової відповідальності винної особи в ДТП, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Керуючись статтями15, 16, 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 24 800, 98 грн страхового відшкодування та 2 422, 40 грн судового збору.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « ПЗУ Україна» адреса: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Машкевич