ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Черкаси

Справа № 712/10359/23
Провадження № 22-ц/821/102/26, № 22-ц/821/101/26,
категорія: 304030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Кукушкіної А. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОСМОС-БОУЛІНГ», Приватне підприємство «АЛМІНА-М»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Донця Юрія Борисовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року та на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АЛМІНА-М», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМОС-БОУЛІНГ» про стягнення грошових коштів, у складі головуючого судді Пироженко В. Д., повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року, повний текст додаткового рішення складено 16 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд із даним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що він уклав з Щербініним Михайлом Івановичем, як уповноваженим представником ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» та ПП «АЛМІНА-М», Договір оренди нерухомого майна від 18.08.2021, який парафований сторонами на кожній сторінці.

Відповідно до умов Договору ПП «АЛМІНА-М» передає в оренду, а позивач приймає нежитлові приміщення, а саме частину приміщень першого поверху площею 868,93 кв. м та частину підвального приміщення площею 263,5 кв. м будівлі боулінг-клубу комплексу споруд готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1132,43 кв. м. Строк дії Договору два роки з моменту підписання.

Зазначає, що умовами Договору визначено, що про передачу об`єкта оренди складається Акт прийому-передачі (п. 1.1,2.1. Договору), підписання якого повноважними представниками сторін є доказом фактичної передачі орендарю об`єкта оренди.

Однак, передачі об`єкта оренди, не відбулося, сторони так і не підписали Акт прийому-передачі.

Вказує, що відповідно до п. 4.1. Договору, з метою забезпечення виконання зобов`язань по Договору, він сплатив відповідачам, а вони (в особі уповноваженої особи ОСОБА_3 ) спільно отримали авансовий платіж у готівковій формі, що становить суму 36000 доларів США за перший та останній місяці оренди.

При цьому, нарахування орендної плати відповідно до п. 5.2. Договору повинно було розпочинатися з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі, який як відомо, підписаний не був, відповідно орендна плата так і не почала нараховуватися, а кошти відповідно до п. 4.1 Договору були сплачені.

Відповідно до п. 11.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили, котрі виникли незалежно від волі сторін після укладення договору та (або) настання дія яких, а також наслідки перешкоджають повному або частковому виконанню договору та виникнення дію яких неможливо було передбачити чи відвернути розумними засобами. Одними із таких обставин непереборної сили є війна, військові дії та мобілізація.

Із 24.02.2022 безперервно тривала військова агресія російської федерації проти України, військові дії, Президентом України було оголошено загальну мобілізацію, та воєнний стан.

Вважає, що зазначені обставини були обставинами непереборної сили (форс-мажору), початок їх існування 24.02.2022, вони були загальновідомими, унеможливлювали ним виконання його обов`язків за Договором.

Згідно з п. 11.3. Договору, у випадку якщо обставини форс-мажору тривають протягом більше ніж 3 місяці будь-яка сторона має право припинити дію договору, надіславши іншій стороні письмове повідомлення про припинення не пізніше, ніж за 1 місяць.

Відповідно до вказаного пункту Договору, позивач прийняв рішення достроково припинити дію Договору та надіслав 22.03.2023 відповідачам письмові повідомлення вимоги від 17.03.2023 про припинення дії Договору, 25.04.2023 з вимогою повернути отримані відповідно до п. 4.1. кошти. Відповідачі вимоги отримали, однак, кошти не повернули.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що об`єкт оренди йому так і не був переданий відповідачем ПП «АЛМІНА-М», орендна плата не почала нараховуватися і Договір припинив свою дію 25.04.2023, а відповідачі вважаються такими, що безпідставно набули 36000 доларів США та не повернули йому їх.

Просив стягнути з ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на його користь 18000 доларів США, що на день подання позову складає 658234,80 грн.

Стягнути із відповідача ПП«АЛМІНА-М» на його користь 18000 доларів США, що на день подання позову складає 658234,80 грн.

Судові витрати стягнути у рівних частинах з кожного відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року позов залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні не добуто і позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достеменно свідчили про те, що ОСОБА_1 був переданий відповідачам ПП «АЛМІНА-М» та ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», в особі уповноваженої особи Щербініна М. І., авансовий платіж у готівковій формі в суму 36000 доларів США відповідно до п. 4.1. Договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021 чи факту перерахування чи сплати коштів в якості оплати по Договору оренди нерухомого майна.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

29.09.2025 представник відповідача ПП «АЛМІНА-М» - адвокат Прядка В. М. направив до суду заяву щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «АЛМІНА-М» судових витрат пов`язаних з розглядом вказаної справи в розмірі 30000 грн.

Заяву мотивовано тим, що 26 червня 2025 року між адвокатом Прядкою В. М. та ПП «АЛМІНА-М» укладено договір № 53/25 про надання правничої (правової) допомоги.

29 вересня 2025 року між адвокатом Прядкою В. М. та ПП «АЛМІНА-М» укладено додаткову угоду (додаток до Договору про надання правничої допомоги № 53/25 від 26 червня 2025 року), згідно якого плата за надані правничі послуги є фіксованою та складає 30000 грн, яка сплачується клієнтом протягом 10 днів з моменту підписання додаткової угоди.

Зазначає, що відповідно до Детального опису робіт загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 30000 грн.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг з надання професійної (правничої) допомоги ПП «АЛМІНА-М» надано такі послуги: підготовка письмових пояснень, підготовка письмової промови в судових дебатах та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях Соснівського районного м. Черкаси у вказаній справі.

Відповідно до платіжної інструкції № 164 від 26.09.2025 про оплату професійно-правничої допомоги у справі 712/10359/23, ПП «АЛМІНА-М» сплачено на користь адвоката Прядки В. М. 30000 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «АЛМІНА-М» судові витрати пов`язані з розглядом вказаної справи в розмірі 30000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2025 року доповнено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2025 у даній справі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПП «АЛМІНА-М» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що під час судових дебатів представник ПП «АЛМІНА-М» адвокат Прядка В. М. заявив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Проаналізувавши надані заявником докази та беручи до уваги заяву позивача про зменшення судових витрат, суд дійшов висновку, що наявні підстави для часткового відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Донець Ю. Б. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Скасувати додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.10.2025 та постановити ухвалу, якою відмовити ПП «АЛМІНА-М» у прийнятті додаткового рішення.

Вирішити питання щодо судових витрат: стягнути із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, стягнути із ПП «АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Вирішити питання щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а саме стягнути із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, стягнути із ПП «АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Вирішити питання щодо розподілу судових витрат в суді першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки Договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021 укладеному між позивачем та відповідачами про те, що він був базовим Договором, на підставі якого могли укладатися окремі договори на частини загальної площі, в той час як це є визначальним для розуміння побудови взаємовідносин щодо оренди приміщень будівлі боулінг клубу з прибудовами та підвалом комплексом споруд готелю «Україна», що знаходить за адресою: м. Черкаси, вул. Лісна, 1.

Зазначає, що про факт передачі (сплати) ОСОБА_3 , як уповноваженому представнику відповідача грошових коштів у розмірі 36000 доларів США чітко та недвозначно свідчить зміст п. 4.1. Договору оренди, і цього, на думку скаржника, достатньо для доведення позивачем вказаного факту.

Вважає, що посилання суду на порушення порядку розрахунку у готівковій формі є підставою вважати, що такі грошові розрахунки взагалі не проводилися, а грошові кошти не передавались, є неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягає в неправильному тлумаченні закону.

Наголошує, що ймовірне порушення порядку розрахунків не може автоматично призводити до висновку, що вони не відбулися, а може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності та не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків.

Окрім цього, на думу скаржника, судом порушені норми процесуального права не застосувавши преюдицію у справі № 712/6995/24, де встановлено факт укладення договору оренди від 18.08.2021 між сторонами.

Щодо додаткового рішення зазначає, що суд проігнорував доводи позивача щодо підстав для відмови ПП «АМІНА-М» у прийнятті додаткового рішення та щодо обґрунтованості суми витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, наголошує, що підготовка письмових пояснень та письмової промови в судових дебатах не може бути включена до складу витрат на професійну правничу допомогу.

Вважає, що суд безпідставно вважав доведеними витрати ПП «АМІНА-М» на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «АМІНА-М» адвокат Прядка В. М. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Донця Ю. Б. залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а доводи на які посилається скаржник такими, що не заслуговують на увагу.

Зазначає, що для підтвердження наявності та реальності договірних зобов`язань, одного договору оренди недостатньо, обов`язковою умовою, як це передбачено ст. 795 ЦК України є наявність підписаного сторонами акту прийому-передачі, який є єдиним доказом передачі об`єкта оренди орендарю.

Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів фактичної передачі ОСОБА_1 готівкових коштів у сумі 36000 доларів США за Договором оренди нерухомого майна від 18 серпня 2021 року.

Сам по собі п. 4.1. Договору оренди нерухомого майна від 18 серпня 2021 року, за відсутності підтверджуючих документів, не є доказом фактичної передачі коштів.

Вважає, що належним чином з`ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Щодо додаткового рішення зазначає, що суд першої інстанції проаналізував надані представником ПП «АЛМІНА-М» адвокатом Прядкою В. М. докази в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, беручи до увагу заяву позивача про зменшення розміру таких витрат, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із позивача на користь ПП «АЛМІНА-М» витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Наголошує, що докази і обставини на які посилається скаржник були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

18.08.2021 між орендодавцями ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», ПП «АЛМІНА-М» в особі уповноваженого представника Щербініна М. І. та орендарем ОСОБА_1 укладено Договір оренди нерухомого майна (т.1 а.с. 4-20).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору оренди, орендодавець передає в оренду, а орендар приймає нежитлові приміщення, а саме частину приміщень першого поверху площею 868,93 кв. м та частину підвального приміщення площею 263,5 кв. м, будівлі боулінг-клубу комплексу споруд готелю «Україна», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1132,43 кв. м, іменовані далі за текстом «Об`єкт оренди» для проведення в приміщенні підготовчих робіт, визначених в розділі 3 цього Договору оренди та його використання у свої діяльності. Об`єкт оренди передається орендарю для проведення підготовчих робіт та подальшого використання приміщення в день підписання цього договору оренди, про що сторонами складається і підписується Акт прийому-передачі об`єкта. Акт прийому-передачі об`єкта повинен містити інформацію про фактичну передачу приміщення; площу, яка використовується під зал гральних автоматів; про фактичну передачу ключів від приміщення; про технічний стан приміщення, фактичний стан інженерних систем, комунікацій приміщення на момент підписання Акту; про наявність систем пожежної безпеки у приміщенні; про недоліки приміщення, в тому числі і ті, що можуть створити небезпеку пошкодження майна Орендаря та/або здоров`я людей під час підготовчих та інших робіт та/або користування приміщенням згідно цього договору. Акт прийому-передачі підписується уповноваженими представниками сторін (т.1 а.с. 4-5).

Пунктом 1.2. Договору оренди визначено, що в наступний день після закінчення проведення підготовчих робіт орендар письмово повідомляє орендодавця (орендодавця-2 в залежності від сторони за укладеним договором оренди) про закінчення Підготовчих робіт. З дня, наступного після закінчення підготовчих робіт, орендодавець (орендодавця-2 в залежності від сторони за укладеним договором оренди) нараховує, а орендар сплачує орендну плату в розмірі, передбаченому п. 5.2.2. договору (т.1 а.с. 5).

Згідно з п. 1.7. Договору оренди визначено, що сторони підтверджують, що вони мають право, компетенцію та повноваження на укладення, підписання та виконання даного договору, а також на надання прав та повноважень по ньому (т.1 а.с. 5).

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди від 18 серпня 2021 року, об`єкт оренди передається орендарю (визначеним орендарем особам) на підставі Акту прийому-передачі об`єкта в тимчасове платне користування, в якому вказуватиметься: розмір площі, місце розташування об`єкту оренди на технічному плані будівлі боулінг-клубу комплексу споруд готелю «Україна», місцезнаходження та покази лічильника (т.1 а.с. 5).

Згідно з п. 2.2. Договору оренди, підписання Акту прийому-передачі об`єкта оренди уповноваженими представниками сторін, є доказом фактичної передачі площі орендарю (визначеним орендарем особам) в оренду (т.1 а.с. 6).

Пунктом 3.1. Договору оренди передбачено, що об`єкт оренди передається орендарю по Акту прийому-передачі в день підписання цього договору оренди, що є також днем початку «Підготовчих робіт». Орієнтовний строк виконання орендарем підготовчих робіт 3 (три) календарних місяці з дати передачі об`єкту оренди за Актом прийому-передачі. У випадку необхідності строк продовжується на термін, необхідний для завершення всього об`єму робіт, про що орендар повідомляє орендодавця (орендодавця-2 в залежності від сторони за укладеним договором оренди) (т.1 а. с. 7).

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди, з метою забезпечення виконання зобов`язань по даному Договору оренди Орендар сплатив Орендодавцю та Орендодавцю-2, а Орендодавець та Орендодавець-2 (в особі уповноваженої особи Щербиніна М. І.) спільно отримали авансовий платіж у готівковій формі, що становить суму 36000 (тридцять шість тисяч) доларів США та що дорівнює сумі повної орендної плати за два місяці в сумі, визначеної на день підписання договору, який зараховується як орендна плата за перший місяць, що підлягає повній оплаті в розмірі, встановленому п. 5.5. Договору, та останній місяці оренди по цьому Договору оренди. Авансовий платіж може бути зарахований як орендна плата в інший період відповідно до умов договору (т.1 а.с. 7).

Пунктом 5.2. Договору оренди встановлено, що орендна плата нараховується орендареві в наступному порядку: зокрема відповідно до п. 5.2.1. сторони погодили пільговий період щодо нарахування та сплати орендної плати у розмірі 1,00 гривня за місяць оренди, що розпочинається з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі та здійснення передачі приміщення та діє на протязі 3 (трьох) календарних місяців з дати підписання сторонами Акту прийому передачі та фактичної передачі приміщення (т.1 а.с. 8).

Пунктом 5.5. Договору визначено, що орендар сплачує плату за користування приміщенням у розмірі 479622,60 грн за один місяць оренди, що станом на день підписання договору становить еквівалент 18000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Щомісячна орендна плата сплачується у гривні в сумі, що становить еквівалент 18000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день виставлення рахунка (т.1 а.с. 9).

Згідно п. 11.1. Договору оренди, сторони звільняються від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили, котрі виникли незалежно від волі сторін після укладення договору та (або) настання дія яких, а також наслідки перешкоджають повному або частковому виконанню договору та виникнення чи дію яких неможливо було передбачити чи відвернути розумними засобами (т.1 а.с. 16).

Пунктом 11.2. Договору оренди визначено, що такими обставинами є зовнішні та надзвичайні події, а саме: війна та військові дії, повстання, мобілізація, епідемії, пожежі, вибухи, дорожні та природні катастрофи, дії будь-яких видів блокад, що перешкоджають виконанню обов`язків за договором, а також їх наслідки, та усі інші події, які будуть визнані такими Торгово-промисловою палатою України (т.1 а.с. 17).

В пункті 11.3. договору вказано, що у випадку, якщо обставини форс-мажору тривають протягом більше, ніж 3 (три) місяці, будь-яка сторона має право припинити дію цього договору, надіславши іншій стороні письмове повідомлення про припинення не пізніше ніж за 1 місяць (т.1 а.с. 17).

17.03.2021 ОСОБА_1 звертався до відповідачів ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» та ПП «АЛМІНА-М» із письмовим повідомленням-вимогою від 17.03.2023 на підставі п. 11.1 про припинення дії Договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021, та з вимогою повернення отриманих відповідачами коштів в розмірі 36000 доларів США відповідно до п. 4.1 Договору, які були отримані уповноваженою особою ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», ПП «АЛМІНА-М» Щербініним М. І (т.1 а.с. 24-25).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 265984795 від 15.07.2021, будівля боулінг-центру, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 1409 кв. м, будівля боулінг клубу з прибудовами та підвалом комплексу споруд готелю «Україна» - «ДІ», «д», «д1», «д2», «д3», «Д4-2», загальна площа по 1-му поверху 1046,9 кв. м; по 2-му поверху 94,5 кв. м; по підвальному поверху 267,6 кв. м за адресою: на праві власності зареєстрована за ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» (т.1 а.с. 26-27).

З довідки, виданої директором ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» Гріщенком М. Ю. за вих. № 1 від 26.10.2023, ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» у 2021 році не отримувало готівкових коштів від ОСОБА_1 (т.1 а.с. 79).

У заключній виписці по особовому рахунку ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», відкритому АТ КБ «ПриватБанк», за період з 01.08.2021 - 31.08.2021 відсутні грошові надходження від фізичної особи ОСОБА_1 або від іншої особи на виконання умов договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021 (т.1 а.с. 80-81).

Згідно з довідкою, виданою директором ТОВ «АЛІНА-М» Щербініним М. І. за вих. № 1 від 26.10.2023, ПП «АЛМІНА-М» у 2021 році готівкових коштів від ОСОБА_1 не отримувало (т.1 а.с. 80-81).

Із заключної виписки по особовому рахунку ПП«АЛМІНА-М», відкритому в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», за період з 01.08.2021-31.08.2021 не встановлено грошових надходжень від фізичної особи ОСОБА_1 або від іншої особи на виконання умов Договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021 (т.1 а.с. 112-115).

Згідно з нотаріально засвідченою заявою від 06.12.2023, ОСОБА_3 підтвердив, що не отримував від ОСОБА_1 авансовий платіж у готівковій формі, що становить 36000 доларів США в якості оплати за оренду нерухомого майна нежитлових приміщень загальною площею 1 132,43 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 152).

18.08.2021 між ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», в особі директора Гріщенко М .Ю. та ПП «АЛМІНА-М» в особі директора Щербініна М. І., укладено Договір оренди нерухомого майна, відповідно до якого ПП «АЛМІНА-М» передано в оренду нежитлові приміщення № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, що розташовані на першому поверсі будівлі боулінг клубу з прибудовами та підвалом комплексу споруд готелю «Україна» літ. «ДІ, д, д1, д2, д3, д4-2» що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 376,4 кв. м. Зазначений Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я. Пунктом 2.1. цього Договору визначено, що строк оренди та нарахування орендної плати за цим Договором розпочинається з дати підписання Акту приймання-передачі об`єкту оренди (т.1 а.с. 116-123).

Факт передачі вказаних нежитлових приміщень зазначених в нотаріально посвідченому Договорі оренди нерухомого майна від 18.08.2021 підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 18.08.2021 (т.1 а.с. 122).

18.08.2021 між ПП «АЛМІНА-М», в особі директора Щербініна М. І., та ТОВ «РУНО ЗОЛОТЕ», в особі директора Камєнєва І. Т., укладено Договір суборенди нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «РУНО ЗОЛОТЕ» передано в суборенду нежитлові приміщення, що розташовані на першому поверсі будівлі боулінг клубу з прибудовами та підвалом комплексу споруд готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Черкаси, вул. Лісова, 1 (приміщення №№ 1, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 6, НОМЕР_5 за технічним паспортом), загальною площею 376,4 кв. м. Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я. (т.1 а.с. 124-131).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони у справі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

11 лютого 2026 року від представника відповідача ПП «Алміна-М» адвоката Прядки В. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із терміновим відрядженням, проте, до клопотання ним не було додано жодного доказу в підтвердження вказаної обставини.

Тому враховуючи, що судом перерву було оголошено на стадії судових дебатів і адвокатом Прядкою В. М. було висловлено позицію щодо справи та оскаржуваного рішення, з адвокатом Прядкою В. М. було узгоджено дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Положення ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 627 ЦК України, укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526, ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) .

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Згідно із ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

У ч. 1 ст. 795 ЦК України визначено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, установленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2021 між орендодавцями ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ», ПП «АЛМІНА-М» в особі уповноваженого представника Щербініна М. І. та орендарем ОСОБА_1 укладено Договір оренди нерухомого майна.

Згідно з п. 2.2. Договору оренди, підписання Акту прийому-передачі об`єкта оренди уповноваженими представниками сторін, є доказом фактичної передачі площі орендарю (визначеним орендарем особам) в оренду.

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди, з метою забезпечення виконання зобов`язань по даному Договору оренди Орендар сплатив Орендодавцю та Орендодавцю-2, а Орендодавець та Орендодавець-2 (в особі уповноваженої особи Щербиніна М. І.) спільно отримали авансовий платіж у готівковій формі, що становить суму 36000 доларів США та що дорівнює сумі повної орендної плати за два місяці в сумі, визначеної на день підписання договору, який зараховується як орендна плата за перший місяць, що підлягає повній оплаті в розмірі, встановленому п. 5.5. Договору, та останній місяці оренди по цьому Договору оренди. Авансовий платіж може бути зарахований як орендна плата в інший період відповідно до умов договору.

Пунктом 5.5. Договору визначено, що орендар сплачує плату за користування приміщенням у розмірі 479622,60 грн за один місяць оренди, що станом на день підписання договору становить еквівалент 18000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Щомісячна орендна плата сплачується у гривні в сумі, що становить еквівалент 18000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день виставлення рахунка.

Сторони у справі не заперечують факту укладення Договору оренди нерухомого майна від 18.08.2021.

Разом з тим, позивач наголошує на тому, що авансовий платіж сплачено відповідачам у готівковій формі, у розмірі 36000 доларів США, станом на час укладення Договору, що зафіксовано п. 4.1. Договору оренди. Відповідачами у справі дана обставина заперечується.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не доведено факту передачі вказаного авансового платежу у розмірі 36000 доларів США відповідачам чи факту перерахування чи сплати коштів, в якості оплати по Договору оренди нерухомого майна.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України

Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних осіб-підприємців, відповідно до даної норми встановлюються Національним банком України.

29.12.2017 НБУ прийнято Постанову № 148 «Про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні».

Відповідно до розділу 11 п. 6 Вимоги до організації готівкових розрахунків, тобто станом на 18.08.2021, суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: між собою у розмірі до 10000 гривень; з фізичними особами у розмірі до 50000 гривень включно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи/юридичних осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку , шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку.

Пунктом 7 Розділу11, яка була чинною на 18.08.2021, встановлено, що платежі на суму більше 50000 гривень проводяться через банки або небанківські установи шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу.

Оскільки сума розрахунку за Договором оренди від 18.08.2021 перевищувала 50000 грн, то з урахуванням положень Постанови № 148 розрахунки за цим Договором мали відбуватися лише в безготівковій формі.

Судом установлено, що розрахунки ОСОБА_1 у безготівковій формі з відповідачами не проводились, що визнавалося відповідачами та підтверджується зібраними під час розгляду спору доказами.

Проте порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження передання обумовленої п. 4.1. Договору оренди грошової суми готівкою і відповідних письмових документів (розписок, актів тощо), які б свідчили про передання-приймання коштів у сумі 36000 доларів США. На думку цього суду, наявність Договору не замінює собою наявність розрахункових документів, що свідчать про виконання сторонами умов такого Договору

Як було вже встановлено, п. 4.1. Договору оренди вказує на те, що позивач на момент підписання цього Договору вже сплатив відповідачам 36000 доларів США.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 зазначила, що договір як документ може містити зміст одного договору, декількох договорів, зміст інших правочинів та інші відомості, які правочинами не є.

Пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання покупцями грошей, суму цих грошових коштів та пропорції, в якій вони отримані кожним з продавців, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, положення договору, які містять зазначені відомості, відповідають визначенню доказів, наведеному в ч. 1 ст. 73 ГПК України, а тому вони є доказом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України вони є письмовим доказом.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під розпискою на практиці, як правило, розуміється письмовий документ, який містить відомості про певні обставини, наприклад про отримання однією особою від іншої грошей, іншого майна тощо. Розписка у такому значенні є письмовим доказом згідно із частиною першою, п. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України.

Таке розуміння узгоджується із законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України в разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання; у цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 937 ЦК України письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тому п. 4.1. Договору оренди в тій його частині, у якій він містить відомості про отримання орендодавцями грошей до підписання договору, суму цих грошових коштів, є розпискою.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/667/18, постанова від 08 вересня 2020 року, включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку, сторони визнають, що фактично майно, зазначене в Договорі оренди не передавалось позивачу, а сторонами не підписувався Акт прийому-передачі об`єкта оренди.

Як на підставу повернення коштів за Договором оренди від 18.08.2021, позивач посилався на положення ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За змістом ст. 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21).

Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21 зазначила, що, за загальним правилом, кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 537/4259/15-ц зазначено, що у п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тлумачення ч. 3 ст. 651, ч. 4 ст. 653, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку про те, що якщо одна зі сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї зі сторін, то сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто якщо сторона, яка виконала зобов`язання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічного надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що відповідачі ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» та із ПП «АЛМІНА-М» зберегли 36000 доларів США, які належать ОСОБА_1 , без достатньої правової підстави, що не врахував суд першої інстанції.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог у розмірі зазначеному у прохальних частинах позовної заяви та, відповідно, апеляційної скарги, та стягнення із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» та із ПП «АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_2 по 18000 доларів США, що на день подання позову складає 658234,80 грн з кожного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2018 в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

У постанові від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17 (361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.

Додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 923/631/15, від 23 січня 2020 року у справі № 910/20089/17, від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20).

Таким чином, додаткове рішення суду першої інстанції, ухвалене у порядку ст. 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі та не може існувати окремо від нього. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Отже, у зв`язку із скасуванням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2025 року також підлягає скасуванню. За викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення у справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позову ОСОБА_1 сплатив 13164,7 грн, а за подачу апеляційної скарги 19747,05 грн.

Тому, за подачу позову із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6582,35 грн, а за подачу апеляційної скарги 9873,52 грн судового збору, а всього 16455,87 грн.

За подачу позову із ПП«АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6582,35 грн, а за подачу апеляційної скарги 9873,52 грн судового збору, а всього 16455,87 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21).

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22, суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 30000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ОСОБА_1 надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Донцем Ю. Б. в Соснівському районному суді м. Черкаси, на підставі договору про надання правової допомоги від 01.10.2022 № б/н; договір про надання правової допомоги від 01.10.2022, де у п. 3.2 визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату узгоджений розмір винагороди (гонорару) на підставі виставленого рахунку та підписаного акту приймання-передачі; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.10.2022, від 01.09.2023, де у п. 2 сторони досягли взаємної згоди, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги адвоката становить 30000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Донцем Ю. Б. в Черкаському апеляційному суді, на підставі договору про надання правової допомоги від 01.10.2022 № б/н; договір про надання правової допомоги від 01.10.2022, де у п. 3.2 визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату узгоджений розмір винагороди (гонорару) на підставі виставленого рахунку та підписаного акту приймання-передачі; додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги від 01.10.2022, від 29.09.2025; додаткову угоду № 4 до договору про надання правової допомоги від 01.10.2022, від 30.09.2025, де у п. 2 сторони досягли взаємної згоди, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги адвоката становить 20000 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у даній справі підтверджений позивачем у встановленому процесуальним законом порядку, а відповідачами не спростовано розмір таких витрат.

Тому із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» та із ПП«АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 слід стягнути по 15000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та по 10000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з кожного.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Донця Юрія Борисовича задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2025 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АЛМІНА-М», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМОС-БОУЛІНГ» про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 - 18000 доларів США, що на день подання позову складає 658234,80 грн.

Стягнути із ПП«АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 - 18000 доларів США, що на день подання позову складає 658234,80 грн.

Стягнути із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 - 16455,87 грн судового збору.

Стягнути із ПП«АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 - 16455,87 грн судового збору.

Стягнути із ТОВ «КОСМОС-БОУЛІНГ» на користь ОСОБА_1 - 15000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 10000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути із ПП«АЛМІНА-М» на користь ОСОБА_1 - 15000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 10000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков