ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2026 року м. Кропивницький

справа № 396/1804/25

провадження № 22-ц/4809/314/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Дуковського О. Л., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Киричук Галиною Миколаївною, на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року у складі головуючого судді Цесельської О. С.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №77458679 від 28 вересня 2021 року в розмірі 17 641, 82 грн, судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 28 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір № 77458679. За умовами вказаного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні в розмірі 6 000 грн з базовою процентною ставкою 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти.

Згідно із розрахунком, заборгованість позичальника становить 17 641, 82 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11 640, 84 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,98 грн нараховані 3 % річних.

22 лютого 2022 року було укладено договір факторингу № 22/02/2022 відповідно до якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77458679.

10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77458679.

Оскільки ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77458679, а відповідач не виконує умови кредитного договору та не повертає отримані кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, в яких просив зменшити розмір неустойки (пені, штрафів, відсотків), виходячи з принципів справедливості та співмірності до тіла кредиту, у частині, що перевищує тіло кредиту відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позовні вимоги в частині основної суми кредиту (тіла кредиту) не заперечує, проте категорично не погоджується із розміром нарахованих відсотків, які є явно завищеними та непропорційними основному боргу. Також зазначив, що є військовослужбовцем, а тому звільнений від нарахування фінансових санкцій, нарахованих за невиконання зобов`язань (а.с.18).

Представник позивача подала відзив на позовну заяву, в якому підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості убачається, що відповідач частково сплачував відсотки та продовжував строк кредитування, а в подальшому строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідач повідомляв кредиторра про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 11 Правил, матеріали справи не містять. Представник вказала, що розмір відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Наголосила, що на момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами такого договору, в тому числі із спірними умовами про продовження строку кредитування.

Щодо доводів відповідача про те, що останній є військовослужбовцем, а тому на нього не поширюються умови кредитного договору щодо нарахування відсотків, зазначила, що ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця лише 05 квітня 2023 року, в той час як нарахування відсотків здійснювалось до 23 лютого 2022 року, тобто до набуття відповідачем статусу військовослужбовця (а.с.23-27).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за кредитним договором № 77458679 від 28 вересня 2021 року в розмірі 17 641, 82 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушив норми законодавства та умови договору, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення процентів, які заперечуються відповідачем, суд урахував, що п.4 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, тому суд вважав за можливе зменшити суму таких витрат до 3 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киричук Галина Миколаївна, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у сумі 11 640,84 грн та стягнення витрат на правничу допомогу, а також зменшенні суми заборгованості по тілу кредиту до 5 700,84 грн. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Представник вказала, що відповідач не заперечує отримання ним позики в сумі 6 000 грн. При цьому, оскільки позивач підтверджує в своєму розрахунку часткову сплату відповідачем по кредитному договору коштів в сумі 299,16 грн, які були розподілені на погашення по відсоткам, просить зменшити суму боргу по тілу кредиту до 5 700,84 грн

Зазначила, що з огляду на вимоги пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків в сумі 11 640,84 грн підлягають відхиленню, а сплачені відповідачем 299,16 грн мають бути зараховані в тіло кредиту. Звернула увагу, що першої інстанції не врахував дію спеціальної норми, що прямо звільняє військовослужбовців від сплати процентів за кредитами під час проходження служби.

Звернула увагу суду, що згідно частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому визначена позивачем сума заборгованості за відсотками по ставці 1,99% є безпідставною. Так, згідно умов договору позичальником було отримано в позику 6 000,00 грн під 1,99 % в день або 2,70% процентна ставка за понадстрокове користування позикою. Орієнтовна загальна вартість позики по договору передбачена в сумі 7 194,00 грн. Однак згідно позовних вимог при загальній ціні позову в 17 641,82 грн, сума відсотків до стягнення в 11 640,84 грн, що майже вдвічі перевищує суму отриманої позики в 6 000 грн. Вказана обставина свідчить про несправедливі умови кредитного договору, що суперечить нормам ст. 3 Цивільного кодексу України (принципи розумності та добросовісності) та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що умови договору не повинні порушувати істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу. Нарахування процентів понад передбачений законом максимум свідчить про недобросовісну ділову практику кредитодавця, що є порушенням ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, визначена відповідачем сума заборгованості за відсотками є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Також зазначила, що відповідач з 05 квітня 2023 року перебуває на військовій службі та не отримував жодного повідомлення про відступлення права вимоги від первісного кредитора або нового кредитора ТОВ «Коллект Центр», а відсутність такого повідомлення також є підставою для визнання пред`явлених вимог передчасними та необґрунтованими.

Щодо розміру витрат на правничу домогу, яку стягнув суд першої інстанції із відповідача на користь позивача вказала, що підготовка та супровід даної справи не можуть обґрунтовано оцінюватися на суму 3 000,00 грн, оскільки ці дії фактично виконуються за напрацьованим алгоритмом і не потребують глибокої юридичної аналітики чи складної правової позиції. У цій справі не представлено доказів активної участі адвоката в розгляді справи, складності справи, обсягу процесуальної роботи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечила щодо доводів та вимог апеляційної скарги. Вказала, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30- денного (пільгового) строку користування позикою. Отже продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував відсотки та продовжував строк кредитування, а в подальшому, строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять.

Зазначила, що відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Зазначила, що відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Щодо посилань на ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», в редакції 22 листопада 2023 року зазначила наступне. Так, з огляду на положенняп.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч. 5 ст.8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Окрім того, частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір був укладений до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» (№ 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року), а також строк дії вищевказаного договору закінчився до набрання ним законної сили. За таких обставин, застосування відповідачем при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором денної відсоткової ставки на рівні 1 % є безпідставним.

Також звернула увагу суду, що на момент укладення кредитного договору відповідач не набув статусу військовослужбовця і на нього не розповсюджувались пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказала, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголосила, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже такі твердження є припущеннями.

Зазначила, що законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Так, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру заборгованості та судового збору.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

28 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77458679 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Згідно п. 1. договору позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.2 договору сума позики - 6 000,00 грн. Строк позики 10 днів. Знижена процентна ставка 1,99%, базова процентна ставка 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70%.

Відповідно до п.4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку.

Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1 договору позики).

Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.2 договору позики) (а.с.31).

Додатком №1 до договору позики №77458679 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.32).

Довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14 червня 2025 року, наданою ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» підтверджується прийняття та виконання платіжної операції, здійсненої 28 вересня 2021 року на суму 6 000 грн, отримувач Щоголь Владислав ЕПЗ номер НОМЕР_1 . У вказаній довідці також зазначено, що ТОВ «ФК «Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.30).

Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», заборгованість відповідача станом на 22 лютого 2022 року становить 17 640, 84 грн. У вказаному розрахунку міститься інформація про часткове погашення відповідачем заборгованості, зокрема 09 жовтня 2021 року на суму 146, 27 грн, а також 13 жовтня 2021 року на суму 152, 89 грн. Вказані кошти зараховані кредитодавцем у рахунок погашення заборгованості за відсотками (а.с.33-35).

22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/02/2022 відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.140-148).

Згідно витягу з реєстру боржників, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 вересня 2021 року на суму 17 640, 84 грн (а.с.149).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) відповідно до якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77458679 (а.с.38-48).

Згідно витягу з реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 вересня 2021 року на суму 17 640, 84 грн (а.с.65)

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року становить 17 641, 82 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 11 640, 84 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 0, 98 грн нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (а.с.36).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що 28 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77458679 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Згідно п. 1. договору позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.2 договору сума позики - 6 000,00 грн. Строк позики 10 днів. Знижена процентна ставка 1,99%, базова процентна ставка 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70%.

Відповідно до п.4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок позики.

Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1 договору позики).

Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (а.с.31).

Довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14 червня 2025 року, наданою ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» підтверджується прийняття та виконання платіжної операції, здійсненої 28 вересня 2021 року на суму 6 000 грн, отримувач Щоголь Владислав ЕПЗ номер НОМЕР_1 . У вказаній довідці також зазначено, що ТОВ «ФК «Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.30).

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору позики №77458679, загальна вартість кредиту за період з 28 вересня 2021 року по 08 жовтня 2021 року складає 7 194 грн, з яких: 6 000 грн сума кредиту за договором погашення суми кредиту, 1 194 грн проценти за користування кредитом (а.с.32).

22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/02/2022 відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Згідно витягу з реєстру боржників, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 вересня 2021 року на суму 17 640, 84 грн.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) відповідно до якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77458679 (а.с.38-48).

Згідно витягу з реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 вересня 2021 року на суму 17 640, 84 грн (а.с.65)

Даних про те, що позичальником були повернуті кошти за вказаним договором у повному обсязі, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується, що ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77458679, останній прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом, однак, в порушення умов вказаного договору свої зобов`язання щодо повернення коштів виконав не у повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», заборгованість відповідача станом на 22 лютого 2022 року становить 17 640, 84 грн. У вказаному розрахунку міститься інформація про часткове погашення відповідачем заборгованості, зокрема 09 жовтня 2021 року на суму 146, 27 грн, а також 13 жовтня 2021 року на суму 152, 89 грн. Вказані кошти зараховані кредитодавцем у рахунок погашення заборгованості за відсотками (а.с.33-35).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року становить 17 641, 82 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 11 640, 84 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 0, 98 грн нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (а.с.36).

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення процентів, які заперечуються відповідачем, суд урахував, що п.4 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики та вважав, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за процентами у розмірі 11 640, 84 грн є обгрунтованою.

Колегія суддів не погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Апеляційним судом з`ясовано, що в позовній заяві ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути із ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що кредитором нараховувались відсотки поза межами строку кредиту, оскільки пунктом 2.2. договору позики передбачено, що строк договору становить 10 днів, тобто до 08 жовтня 2021 року. При цьому, звертаючись до суду із цим позовом, позивач не заявляв вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також у справі відсутні докази пролонгації строку кредитування.

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за кредитним договором.

Отже, враховуючи викладене, позивач має право на стягнення із відповідача на свою користь заборгованості за договором позики №77458679 від 28 вересня 2021 року у розмірі 6 894, 84 грн (з урахуванням здійснення відповідачем оплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 146, 27 грн та 152, 89 грн), з яких: 6 000 грн сума боргу за тілом кредиту та 894, 84 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, в межах сроку позики (10 днів).

Заперечуючи щодо стягнення відсотків за користування позикою, представник відповідача зазначав про те, що відповідач є військовослужбовцем та звільнений від сплати відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, з огляду на таке.

Так, частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент укладення договору позики) визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідачем долучено копію довідки, виданої начальником відділу кадрів в/ч НОМЕР_2 НОМЕР_3 прикордонного загону від 10 вересня 2025 року №1836, у якій зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на військовій службі у НОМЕР_3 прикородонному загоні (в/ч НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_1 . Службу проходить з 05 квітня 2023 року по теперішній час (а.с.106).

Також долучено копію військового квитка серії НОМЕР_4 та копію службового посвідчення НОМЕР_5 Державної прикордонної служби, виданого ОСОБА_1 24 березня 2023 року (а.с.105, 107-109).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач станом на день укладення договору позики, 28 вересня 2021 року був військовослужбовцем, а тому положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на нього можуть поширюватись лише з моменту, коли він почав військову службу.

Тому відсутні підстави для висновку про порушення прав відповідача при нарахуванні відсотків за користування кредитом.

Щодо тверджень відповідача неповідомлення про відступлення права вимоги, колегія суддів зазначає, що статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Як убачається з висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

У постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц Верховним Судом зазначено також, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів про повне виконання відповідачем кредитних зобов`язань перед первісним кредитором, що не заперечується відповідачем, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за договором на користь нового кредитора.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного ТОВ "Коллект Центр" з Адвокатським обєднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Матеріали справи містять заявку на надання юридичної допомоги № 20 від 01 липня 2025 року та Витяг з акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року року, в яких зазначені послуги та витрати: усна консультація на суму 3 000 грн, з розрахунку 1 500 гривень за 1 годину, складання позовної заяви 6 000 грн, а всього 9000 грн.

З урахуванням зазначеного, враховуючи конкретні обставини даної справи, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду в частині визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

При цьому доводи сторони відповідача, що вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу. Колегія суддів враховує, що позивачем підтверджено належними доказами обсяг наданої йому правничої допомоги, поряд з цим, враховуючи засади розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, 3 000 грн є цілком обгрунтованими, та співмірними зі складністю справи.

За встановлених вище обставин, рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року в частині визнання розміру заборгованості слід змінити та стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за кредитним договором № 77458679 від 28 вересня 2021 року в розмірі 6 894, 84 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та стягненні із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за кредитним договором № 77458679 від 28 вересня 2021 року в розмірі 6 894, 84 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, пропорційно до задоволених позовних вимог (39,09 %) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню 946,67 грн (2 422,4х 39,08 %) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Крім того, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (60,92 %) з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 213, 58 грн (3 633, 60 х 60,92 %) судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киричук Галина Миколаївна, задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та судового збору змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (, адреса: 79018, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306) заборгованість за кредитним договором № 77458679 від 28 вересня 2021 року в розмірі 6 894, 84 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (, адреса: 79018, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 946,67 грн.

В частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (, адреса: 79018, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 офіс 306) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 213, 58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 30.01.2026.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Дуковський

С. І. Мурашко