Справа № 746/31/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 березня 2026 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до Срібнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2020 року № 401 у розмірі 49 632,96 грн, з яких 42 663,38 грн заборгованість за кредитом, 6 969,58 грн заборгованість за процентами, а також про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2021 року № у розмірі 12 812,64 грн, з яких 8 557,28 грн заборгованість за кредитом, 3,22 грн заборгованість за процентами, 4 252,14 грн заборгованість за комісією, а всього:

62 445,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами 04 вересня 2020 року було укладено кредитний договір № 401, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 43 600,00 грн, а 24 липня 2021 року було укладено кредитний договір № , за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 9 400,00 грн. Однак, відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином та довготривалий строк не виконує, на направлену банком письмову вимогу не реагує, в зв`язку з чим у нього станом на 24 листопада 2025 року виникла заборгованість: за кредитним договором № 401 від 04 вересня 2020 року у розмірі 49 632,96 грн, з яких 42 663,38 грн заборгованість за кредитом, 6 969,58 грн заборгованість за процентами, за кредитним договором № від 24 липня 2021 року у розмірі 12 812,64 грн, з яких: 8 557,28 грн заборгованість за кредитом, 3,22 грн заборгованість за процентами, 4 252,14 грн заборгованість за комісією, а загальна сума заборгованості за цими кредитними договорами становить 62 445,60 грн, яку банк просить стягнути на свою користь в судовому порядку, оскільки заходи досудового врегулювання спору не дали позитивного результату.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нагорної Н.Г.

Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Справу призначено до розгляду на 03 березня 2026 року о 14 год. 30 хв. Копію ухвали надіслано сторонам.

У судове засідання 03 березня 2026 року представник АТ «ПУМБ» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи без участі представника АТ «ПУМБ». У заяві представник позивача також зазначив, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами поштового зв`язку, копію ухвали від 30 січня 2026 року отримав 04 лютого 2026 року. У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, згідно з частиною першою статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою № 401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій просив надати кредит у розмірі 15 000,00 грн на загальні споживчі цілі на строк 12 місяців із розміром процентної ставки 47,88 % річних; дана заява містить Графік платежів. Аналогічна інформація зазначена й у Паспорті споживчого кредиту. В послідуючому кредитний ліміт за договором №401 було збільшено: 15 грудня 2020 року до 37 500,00 грн, 22 січня 2021 року до 42 266,00 грн, 19 травня 2021 року до 43 600,00 грн.

Зі змісту вказаної заяви убачається, що ОСОБА_1 підписанням цієї заяви підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.uа, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені Договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених в заяві умовах. Крім того, підписанням зазначеної заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування, тарифами банку та цілком згодний з ними, зазначив, що всі умови Договору комплексного банківського обслуговування йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Також 24 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій просив надати кредит у розмірі 9 400,00 грн на загальні споживчі цілі на строк 24 місяці із розміром процентної ставки 0,01% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %; дана заява містить Графік платежів. Аналогічна інформація зазначена й у Паспорті споживчого кредиту.

Зі змісту вказаної заяви убачається, що ОСОБА_1 підписанням цієї заяви підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.uа, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені Договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених в заяві умовах. Крім того, підписанням зазначеної заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування, тарифами банку та цілком згодний з ними, зазначив, що всі умови Договору комплексного банківського обслуговування йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до п.5.1.4., 5.1.7 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, що діє з 06 квітня 2018 року, затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06 березня 2018 року, а також пункт 5.1.4., 5.1.7 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, що діє з 12 червня 2019 року, затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 760 від 11 червня 2019 року, відповідач зобов`язався своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти, сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором.

Оскільки зміст вищевказаних укладених між сторонами кредитних договорів зафіксований у кількох документах, то з огляду на їх неоспорювання відповідачем та приписи статей 207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма цих правочинів дотримана. Тобто, на виконання вимог частини першої статті 638ЦК України сторони у вказаних кредитних договорах досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, у зв`язку з чим вони в силу положень статті 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами.

Свої зобов`язання за цими кредитними договорами банк перед позичальником виконав належним чином шляхом перерахування кредитних коштів у сумах 9400,00 грн на вказаний у заяві банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією від 24 липня 2021 р. та довідкою про збільшення кредитного ліміту та не оспорюється відповідачем.

Отже, суд встановив, що між сторонами укладено електронний договір від 24 липня 2021 року № . Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатора є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, договір 24 липня 2021 року № укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме: з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитка печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, суд встановив, що укладений між сторонами договір 24 липня 2021 року № відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Також до позовної заяви долучено копію паспорта відповідача, копію довідки з адресою народження та реєстрації, контактна інформація відповідача.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін)

виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Обґрунтовуючи позов, АТ «ПУМБ» зазначило, що видача ОСОБА_1 кредиту підтверджується платіжною інструкцією № TR.50951927.33806.8810 від 24 липня 2021 року, довідкою про збільшення кредитного ліміту та виписками про рух коштів за рахунком НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 24 липня 2021 року до 24 листопада 2025 року, а також за рахунком НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) за період з 04 вересня 2020 року до 24 листопада 2025 року.

Отже, суд встановив, що на виконання умов укладених з відповідачем договорів від 04 вересня 2020 року № 401 та від 24 липня 2021 року № АТ «ПУМБ» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 43 600,00 грн та 9 400,00 грн.

Відповідач же взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед фінансовою установою утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 24 листопада 2025 року становить 62 445,60 грн.

Відповідач іншого розрахунку заборгованості за кредитом суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами у розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідач не спростував належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за договором від 04 вересня 2020 року № 401 у розмірі

43 600,00 грн та за договором від 24 липня 2021 року № у розмірі 9 400,00 грн.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений договорами строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням відповідно до договорів від 04 вересня 2020 року № 401 та від 24 липня 2021 року № у розмірі 62 445,60 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції від 14 січня 2026 року № 90 позивач за подання цього позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 62 445 (шістдесят дві тисячі чотириста сорок п`ять) грн 60 коп:

- за кредитним договором від 04 вересня 2020 року № 401 в сумі 43 600 (сорок три тисячі шістсот) грн 00 коп;

- за кредитним договором від 24 липня 2021 року № в сумі 9 400 (дев`ять тисяч чотириста) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня

вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», адреса: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Нагорна