Провадження №2-п/949/2/26
У Х В А Л А

про повернення заяви

18 лютого 2026 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року по цивільній справі №569/20761/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення, було встановлено, що дана заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст. 2 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява про перегляд заочного рішення, за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 285 ЦПК України, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом ст. 185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка, з огляду на засади обов`язковості судових рішень, є обов`язковою для заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе заявник.

Отже, ухвалою суду від 12 лютого 2026 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху та наданий судом строк для усунення вказаних в ній недоліків тривалістю п`ять днів від дня вручення копії цієї ухвали.

Так, підставою залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху послугувала її невідповідність вимогам ч.ч. 2, 4, 6 ст. 285 ЦПК України та ч. 1 ст. 177 ЦПК України, зокрема: в заяві про перегляд заочного рішення заявником не вказані обставини, що свідчать про поважність причин його неявки в судові засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; відсутнє посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та не долучено таких доказів до заяви, також не долучено клопотання про перегляд заочного рішення; не надані відомості про направлення копії заяви позивачу по справі та не додано документ про сплату судового збору.

Копія вищевказаної ухвали суду надіслана заявнику поштовим відправленням рекомендованим листом та отримана ним 16 лютого 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, на виконання вимог ухвали суду від 12 лютого 2026 року заявник ОСОБА_1 17 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" надіслав до суду заяву про усунення недоліків.

Крім цього, 12 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" заявником ОСОБА_1 повторно надіслано заяву про перегляд заочного рішення з додаванням ряду документів, зокрема переписки з приватним виконавцем та позивачем.

Отже, у заяві про усунення недоліків заявник ОСОБА_1 надав роз`яснення з приводу недотриманих ним вимог ст. 285 ЦПК України, про які суд зазначав в ухвалі від 12 лютого 2026 року.

Так, щодо поважності причин неявки та статусу військовослужбовця, заявник ОСОБА_1 повторно зазначив, що він є чинним військовослужбовцем ДПС України (сержант, в/ч НОМЕР_1 , призваний 11.07.2024 ) з додаванням довідок ВЛК на підтвердження вказаного факту.

Свою неявку у судові засідання 24.11.2025 та 18.12.2025 пояснив тяжкою травмою (повний розрив передньої схрещеної зв`язки лівого колінного суглоба та меніска), отриманою 01.09.2025 року та як встановлено медичними висновками, є пов`язаною з проходженням служби. Тому, у зазначені дати засідань він перебував на безперервному консервативному лікуванні, що фізично унеможливило його пересування та прибуття до суду.

Втім, з доданих копій медичних документів, а саме різного роду консультаційних висновків з наданими рекомендаціями для лікування, направлень на консультації до лікаря та довідок ВЛК не вбачається, що саме у вказані дати судових засідань 24.11.2025 та 18.12.2025 заявник ОСОБА_1 перебував на лікуванні. Єдиним документом, який підтверджує перебування на лікуванні це копія медичної картки стаціонарного хворого, де зазначена дата госпіталізації 07.02.2026 року.

Варто зауважити, що суд, без повідомлення учасником справи про причини своєї неявки до суду, не може передбачити чи здогадатися, чому він не з`явився у судове засідання та які причини тому послугували.

Разом з тим, матеріали справи №569/20761/25 містять докази, які підтверджують належне повідомлення відповідача по справі про призначені по даній справі судові засідання, а саме: поштові повідомлення про вручення поштового відправлення.

Щодо заперечень проти вимог позивача, заявник ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" не визнає, оскільки сума заборгованості нарахована без урахування пільг для військовослужбовців та обмежень воєнного стану щодо нарахування штрафів та пені про що в подальшому ним буде надано відзив.

Щодо направлення копій сторонам, зазначив, що копію заяви та матеріалів направлено позивачу через систему "Електронний суд" та електронну пошту, однак доказів того суду не надано.

З приводу сплати судового збору, то заявник ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України №3674-VI "Про судовий збір", згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України №3674-VI "Про судовий збір", суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи наведене, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не бачить підстав для відступу від цієї правової позиції та правових висновків, викладених у своїх постановах від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 та Верховного Суду у складі колегії суддів КЦС від 21.03.2018 у справі № 490/8128/17.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04.06.2025 про повернення справи № 905/1426/23 на розгляд ВС зазначила, що із часу ухвалення нею 09.10.2019 постанови у справі № 9901/311/19 і постанови від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 щодо застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII немає підстав стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого висновок із цих постанов втратив би зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

Таким чином, зважаючи на те, що предмет заяви з якою звернувся ОСОБА_1 не пов`язаний з порушенням його прав, як учасника бойових дій, тому за подання заяви про перегляд заочного рішення слід сплачувати судовий збір у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Суд наголошує, що саме дотримання визначених законодавством вимог до заяви про перегляд заочного рішення буде підставою для її прийняття судом.

Законодавець чітко зазначив у ч. 1 ст. 286 ЦПК України, які дії суду слідують після прийняття належно оформленої заяви про перегляд заочного рішення суду

Таким чином, заявником не було усунуто недоліки заяви про перегляд заочного рішення зазначені в ухвалі суду в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, застосування відповідних процесуальних положень для заявника є передбачуваним, а тому відповідає принципу юридичної визначеності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року та "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням національним законодавством, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд

Отже, повернення заяви у разі не усунення у встановлений судом процесуальний строк недоліків такої заяви не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу заявника на приписи ч. 7 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 185, 285, 352, 354 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2025 року по цивільній справі №569/20761/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною.

Оскільки заява з доданими до неї документами подані через систему "Електронний суд", паперові їх копії не повертаються особі, яка їх подала.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.