Справа № 298/1350/22
Номер провадження 2-о/298/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді Зизич В.В.,

секретарі судового засідання Коваль А.Ю., Мельник В.В., Хомин Л.Р.,

номер справи 298/1350/22,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференціїцивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю: заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці - адвоката Гарасимчук Н.А. (в режимі відеоконференції), представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матяшук В.К. (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт, що вона є членом сім`ї ОСОБА_2 - рідного брата, який був військовослужбовцем ЗСУ і загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язку щодо захисту Батьківщини в ході бойових дій. Встановлення зазначеного факту, як зазначено заявницею у заяві, потрібно їй для отримання виплат, зокрема, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", пунктом 2 якої передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стверджується, що станом на дату звернення з заявою до суду заявниця не зверталась до Міністерства оборони України щодо отримання відповідної виплати, водночас встановлення факту, що заявниця є членом сім`ї ОСОБА_2 породжуватиме для неї конкретні юридичні наслідки - наявність підстави для звернення із відповідною заявою за отриманням одноразової грошової виплати, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, і від встановлення вищевказаного факту залежить виникнення та реалізація майнових прав заявниці.

Зазначається, що для отримання одноразової грошової виплати, як рідній сестрі загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , заявниці необхідно довести статус члена сім`ї, так як будучи рідною сестрою, юридично вона не має такого статусу і єдиним документом, який може бути поданий заявницею для підтвердження статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця є рішення суду, яким встановлено вищевказаний факт, іншого порядку, окрім як відповідне рішення суду для встановлення факту того, що заявниця є членом сім`ї загиблого, законодавством України не передбачено.

Посилається, що долучені до заяви матеріали в сукупності свідчать про те, що заявниця, як сестра ОСОБА_2 , дійсно є членом сім`ї останнього.

Вказується, що заявниця є єдиною рідною сестрою ОСОБА_2 - військовослужбовця Збройних сил України, який з початку війни безпосередньо виконував бойові завдання для захисту Батьківщини, а ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув, причиною смерті слугувало наскрізне уламкове поранення лівої гомілки з ушкодженням судин, гостра крововтрата, місце смерті - Миколаївська область, с.Білозірка. 13.06.2022 відбувся похорон у смт. Великий Березний.

Стверджує, що багато років з ОСОБА_2 вони мешкали однією сім`єю, мали спільний бюджет, він та заявниця систематично надсилали один одному кошти, систематично підтримували зв`язок, мали спільний побут, проводили значний час разом, мали спільні святкування, вітали одне одного зі святами, надавали взаємну допомогу, наявні були взаємні права і обов`язки, зокрема, заявниця здійснювала збір коштів для закупівлі брату, до прикладу, тепловізора, організувала купівлю, відправку тепловізора, взяла на себе процедуру поховання брата.

У поясненнях представник заінтересованої особи Міністерства оборони України заперечує щодо заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, в задоволенні такої заяви просить відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень вказується, що до матеріалів заяви додано копії документів, які підтверджують факт родинних відносин, документів, які підтверджують загибель ОСОБА_2 та її обставин, довідка виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради, нотаріально посвідчені заяви двох свідків, скріншоти повідомлень, копії банківських операцій, скріншоти відеодзвінків, скріншоти зі сторінки заявниці у Фейсбуці, накладна та рахунок на закупівлю, які не є належними доказами спільного проживання та ведення спільного господарства. При цьому, заявницею не надано жодних доказів, які б могли свідчити про факт спільного проживання з померлим ОСОБА_2 .

Зазначається, що із заяви не вбачається, де саме спільно проживали заявниця із загиблим, де саме вони зареєстровані (разом за однією адресою чи різними), де проживав та був зареєстрований загиблий до часу спільного проживання (як вказано у заяві є свідки, що проживали спільно понад 8 років), чи був загиблий одружений та чи має дітей, чи одружена та чи має дітей сама заявниця тощо (якщо наявні діти та/або дружина загиблого то вони теж є заінтересованими особами і повинні бути залучені до участі у справі), не зазначено у заяві та не наведено доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці із ОСОБА_2 .

Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання ОСОБА_1 з братом ОСОБА_2 однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків заявником не надано, відтак відсутні підстави для визнання такого факту доведеним.

Наголошується, що заявниця у своїй заяві вказує, що вона з братом проживала спільно, разом робили ремонт та облаштовували будинок, вели спільне господарство, допомагали один одному у побуті, оплачували комунальні послуги, тощо, однак жодним чином не підтвердила це, окрім пояснень свідків.

Заявник зобов`язана довести обставини, на які посилається на підтвердження заяви, у зв`язку з чим слід дійти обґрунтованого висновку про недоведеність факту перебування на утриманні та те, що заявник була членом сім`ї до смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ведення сторонами спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, наявність усталених відносин, притаманних сім`ї.

У запереченнях на пояснення представник заявниці, не погоджуючись із твердженнями заінтересованої особи, висловлює заперечення проти таких.

Вказує, що заявниця звернулась до суду зі заявою про встановлення факту того, що остання є членом сім`ї ОСОБА_2 , а не утриманцем ОСОБА_2 , що є відмінними правовими категоріями.

Зазначає, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів підлягає оцінці судом, виходячи із обставин кожної конкретної справи, а оцінка доказів, здійснена заінтересованою особою, та викладена у поясненнях є безпідставним і голослівним суб`єктивним поглядом.

Посилається, що заявниця та ОСОБА_2 зареєстровані та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . Між заявницею та її рідним братом були сімейні відносини, що включає і спільний побут, господарство взаємні права та обов`язки.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2022 року відкрито провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2023 року у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи: Міністерства оборони України про залучення заінтересованих осіб - ІНФОРМАЦІЯ_3 , Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,- відмовлено.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської областівід 8 грудня 2023 року, яку залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 3 жовтня 2024 року, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,- залишено без розгляду.

19 лютого 2025 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської областівід 8 грудня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 3 жовтня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської областівід 11 квітня 2025 року прийнято до провадження справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні 04.11.2025 заявниця ОСОБА_1 підтримала подану нею заяву повністю, просила задовольнити заявлені нею вимоги. Зазначила, що з братом ОСОБА_2 вони проживали разом з самого народження, у них різниця у віці 9 років. Брат завжди підтримував, захищав її, у них були добрі відносини, вони з братом разом доглядали за батьками: мама хворіла, не могла пересуватися, була інвалідом, батько теж хворів. Вони з братом з народження постійно проживали за адресою АДРЕСА_2 , у будинку, який збудував їхній батько. Після того, як помер батько у 2021 році, вони з братом продовжували жити разом за цією ж адресою, спільно робили ремонти в будинку, вели господарство, разом сплачували комунальні послуги. Брат ОСОБА_2 загинув у 2022 році, брат завжди хотів нести військову службу, ще у 2014 році мав такий намір, але так як батьки потребували догляду, тоді не пішов на військову службу, а у 2022 році прийняв таке рішення самостійно і пішов добровільно у військкомат, тоді заявниця бачила брата востаннє.

Повідомила, що ні вона, ні брат своїх сімей не мали, в шлюбах не перебували, витрати несли разом, бюджет не ділили, разом несли витрати на харчування, готували їжу спільно, мали спільне господарство, разом робили прибирання, ремонти, проводили разом святкування та вільний час, релігійні свята, на дні народження їздили до родичів, до церкви разом ходили. Похорони брата організувала заявниця, витрати несла вона.

За життя під час несення військової служби брат допомагав заявниці матеріально, надсилав їй гроші, бо заробляв більше. В свою чергу вона організовувала збір на тепловізор, були зібрані гроші, тепловізор купили, але прилад приїхав вже тоді, коли помер брат, то вона віддала пристрій його побратимам. Під час несення служби з братом вони постійно комунікували, кожного дня розмовляли, по можливості декілька разів на день, у випадку, якщо він не міг говорити, то писав їй смс. На даний час заявниця спілкується з побратимами брата, вони приїжджають на його могилу, вона в свою чергу їздила в с.Білозірку, де був вбитий брат, там встановлений монумент, також вона систематично надсилає місцевим дівчатам-активісткам гроші, щоб вони купляли квіти.

Зазначила, що інших спадкоємців у брата нема, вона є єдиною спадкоємицею. Ствердила, що звернулася із заявою про встановлення факту для того, щоб суд визнав, що вона є сестрою загиблого героя, членом його сім`ї, для того, щоб отримати кошти, хотіла б допомогти побратимам брата матеріально, тій бригаді, де він ніс службу, а також вона хоче всиновити дитину, після смерті брата у неї нікого не залишилось, власну сім"ю вона не створила, тому хотіла б реалізувати таке своє рішення.

Зазначила, що після смерті брата отримала його невиплачену заробітну плату в сумі 67 тис. грн., за ці гроші вона встановила пам`ятник на його могилі, а також від облдержадміністрації отримала 100000 грн.

У ході судового розгляду представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Гарасимчук Н.А. повністю підтримав заявлені вимоги та доводи, викладені в заяві, вказавши, що долученими до заяви доказами, а також показаннями свідків підтверджується факт того, що заявниця є членом сім"ї загиблого брата. Наголосив, що заявницею надано суду всі докази, які можливо було зібрати.

У ході судового розгляду представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матяшук В.К. заперечив щодо задоволення заяви, вказавши, що надані заявницею докази є недостатніми для встановлення юридичного факту та не доводять того, що заявниця є членом сім"ї загиблого брата, підтримав доводи, викладені в запереченнях заінтересованої особи.

Допитана в судовому засіданні 30.10.2025 свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що є сусідкою заявниці ОСОБА_1 , проживає від неї через чотири будинки, сім`ю ОСОБА_4 знає давно, у заявниці з братом були дуже хороші відносини, вони були дуже близькими, вели спільне господарство, відколи померли їхні батьки, то їм довелось самим дуже важко. Зазначила, що заявниця з братом все робили разом, вели господарство, дивилися за городом, здійснювали ремонт будинку, ходили разом за покупками, гуляли з собакою, одним словом жили сім`єю. У заявниці мама була інвалідом, особисте життя у заявниці не склалося, заміж вона не вийшла, чоловіка і дітей нема, в неї був тільки рідний брат. Після того, як померла мама, то заявниці довелось самою за всім доглядати. У шлюбі ні заявниця, ні її брат ніколи не перебували, дітей у них нема, з братом мала дуже теплі відносини. ОСОБА_3 була свідком, коли одного разу, повертаючись з роботи разом з заявницею, був їй відеодзвінок від брата, він цікавився як вона буде справлятися з господарством, вона плакала. Зазначила, що заявниця разом з братом ходили до свідка на релігійні свята, колядувати, в гості, вони мали з братом спільний бюджет, нічим не ділилися, разом комунальні послуги сплачували, дрова купляли, все вони робили спільно, мали спільний побут, харчування, готували їжу разом, бувало свідок заходила до них у гості, то бачила це, брат дуже турбувався, коли заявниця хворіла. Коли брат ніс службу, то заявниця збирала та передавала йому посилки, свідок неодноразово допомагала їй нести посилки на пошту, похорон брата робила заявниця, також поставила йому пам"ятник на могилі. У заявниці нікого з близьких більше нема.

Свідок ОСОБА_3 підтвердила суду факт підписання нею нотаріально засвідченої заяви 21.09.2022, що долучена до матеріалів справи, та дійсність вказаних в ній обставин.

Допитаний в судовому засіданні 30.10.2025 свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що знайомий з заявницею ОСОБА_1 з 1992 року, так як по сусідству одружився і з того часу вже тривалий час є сусідом заявниці, знає її з тих часів, коли вона ще до школи ходила. Зазначив, що знав і батьків заявниці - дуже порядна сім`я, батько з матір`ю працювали на заводі, з часом мама захворіла і померла, потім невдовзі помер і батько. З того часу заявниця з братом жили вдвох у батьківській хаті, вели господарство спільно, разом утримували хату, купляли техніку, робили ремонт в будинку, мали спільний бюджет, несли спільні витрати, готували їжу разом, купляли продукти спільно, разом святкували свята, дні народження, у себе спільно приймали гостей. У шлюбі ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 не перебували, дітей не мали, після смерті батьків вони залишились між собою єдиними близькими родичами. ОСОБА_7 з початку війни пішов нести військову службу добровольцем, сестра ОСОБА_6 його відговорювала, під час несення ним служби допомагала йому матеріально, посилала посилки.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив суду факт підписання ним нотаріально засвідченої заяви 19.09.2022, що долучена до матеріалів справи, та дійсність вказаних в ній обставин.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст.244 ЦПК України відклав судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які заявниця посилається, як на підставу своїх вимог, та заперечення заінтересованої сторони на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження заявниці ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 17.06.1986, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 24.03.1977, свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 07.08.1976.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.06.1986, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.03.1977, слідує, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані - батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 29.04.2021, виданого Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 68 років, про що складено відповідний актовий запис №57.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 24.05.2017, виданого Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 60 років, про що складено відповідний актовий запис №33.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 13.06.2022, виданого Великоберезнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 45 років, про що складено відповідний актовий запис №78.

Лікарським свідоцтвом про смерть №2297 від 11.06.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджуються дані щодо: дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , місця смерті вул.Космонавтів, м.Миколаїв, причини смерті - гостра крововтрата, наскрізне уламкове поранення лівої гомілки з ушкодженням судин, смерть настала внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, дати травми - 10.06.2022, місця й обставин, при яких відбулася травма - с.Білозірка.

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №134 від 5 серпня 2022 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_7 , молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав наскрізне уламкове поранення лівої гомілки з ушкодженням судин, гостру крововтрату, що призвело до його загибелі, при наступних обставинах: близько 11.30 год. 10.06.2022 почався ворожий мінометний обстріл в районі села Білозірка Миколаївського району Миколаївської області, де виконував бойове завдання молодший сержант ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 11:45 год. одна з мін вибухнула в безпосередній близькості від молодшого сержанта ОСОБА_2 , в результаті чого отримав наскрізне уламкове поранення лівої гомілки з ушкодженням судин, гостру крововтрату, що призвело до його загибелі. Поранення отримані під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості та не пов`язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до витягу з протоколу від 02.09.2022 засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії №966, установлено, що поранення (10.06.2022) молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1977 року народження, «Наскрізне уламкове поранення лівої гомілки з ушкодженням судин. Гостра крововтрата» послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , поранення і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно з наказом командира НОМЕР_8 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №60-РС від 16.07.2022 молодшого сержанта ОСОБА_2 номера обслуги 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону НОМЕР_8 окремої механізованої бригади виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) №190 від 16.07.2022 молодшого сержанта ОСОБА_2 номера обслуги 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_10 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті гострої кровотечі, отриманої внаслідок уламкового поранення лівої гомілки з ушкодженням судин, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, смерть, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Великоберезнянської селищної ради від 08.08.2022 №553/04-09, ОСОБА_1 проживала разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , протягом тривалого часу вели спільне господарство та сплачували комунальні послуги, місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними паспорта громадянина України серія НОМЕР_11 та витягу з реєстру територіальної громади №2022/000039127 від 04.07.2022.

Згідно квитанцій Р24АС1585 від 23 листопада 2021 року, Р24АС4135 від 7 квітня 2022 року, Р24АС3776 від 21 грудня 2021 року, Р24АС9486 від 16 січня 2022 року, Р24АС9487 від 5 квітня 2022 року, Р24АС0738 від 7 травня 2022 року, ОСОБА_2 перерахував кошти ОСОБА_1 у розмірі 1507,54 грн., 5025,13 грн., 500 грн., 150 грн., 4020,10 грн., 1005,03 грн.

Крім того, згідно квитанцій Р24АС8223 від 18 лютого 2022 року, Р24АС2377 від 1 березня 2022 року, ОСОБА_1 перерахувала кошти ОСОБА_2 у розмірі 2412,06 грн., 500 грн.

У нотаріально засвідчених заявах ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтвердили, що проживали протягом багатьох років по сусідству із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до того, як він пішов на війну, особисто бачили, що понад 8 (вісім) років ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно жили як одна сім`я, разом порались по господарству навколо дому, вели спільний побут і допомагали один одному, удвох готували їжу, утримували дім тощо. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом святкували релігійні та державні свята, неодноразово приходили до них в гості та запрошували до себе. ОСОБА_1 під час проходження ОСОБА_2 служби у ЗСУ неодноразово надсилала йому посилки, та здійснила йому купівлю тепловізора, про що в заяві зазначила ОСОБА_3 .

Зазначені обставини свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтвердили суду під час їхнього допиту в судовому засіданні.

У матеріалах справи наявні скріншоти переписок, дзвінків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скріншот сторінки в соціальній мережі "Олександра Куцик" з оголошенням щодо збору коштів на купівлю тепловізора для брата, який несе службу у складі НОМЕР_8 окремої механізованої бригади ЗСУ, а також рахунок на оплату по замовленню №20 від 09.06.2022 покупцю ОСОБА_1 на купівлю товару - HikmikroLH19 на суму 50830,90 грн. та видаткова накладна №20 від 10.06.2022.

Даними листа приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гончар Т.М. за №50/01-16 від 30.06.2025, підтверджується, що за померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена 10.05.2023 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Гончар Т.М. спадкова справа №17/2023 і єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину, за померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його рідна сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з підпунктом 1 пункту другого статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Тобто подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.

Вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону №2011-XII (у редакції на дату смерті військовослужбовця). За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168 у редакції на дату смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у 16-1 Закону № 2011-XII. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З огляду на викладене, необхідно врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус впливає на можливість реалізації заявницею прав у сфері соціального забезпечення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що вона - ОСОБА_1 є членом сім"ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 рідного брата, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, посилаючись, що вона є членом сім`ї, обґрунтовуючи заяву спільним проживанням, веденням спільного господарства.

Згідно із статтею 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п"ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 N5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім"ї" членами сім"ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв"язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім"ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім"ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім"ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об"єдналися для спільного проживання.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім"ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 31.03.2020 у справі №205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім"єю спрямоване на довготривалі відносини.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц.

Законом України від 29 липня 2022 року № 2489-ІХ (набрав чинності 25 серпня 2022 року) викладено текст статті 16-1 Закону № 2011-XII у новій редакції, якою, зокрема, визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Законом України від 9 грудня 2023 року № 3515-ІХ статтю 16-1 Закону № 2011-XII (набрав чинності 29 березня 2024 року) викладено в новій редакції, відповідно до частини четвертої якої до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На момент загибелі ОСОБА_2 брата заявниці ІНФОРМАЦІЯ_2 діяла редакція статті 16-1 Закону №2011-XII, яка передбачала право, зокрема членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, тому факт належності заявниці до члена сім"ї загиблого військовослужбовця підлягає дослідженню, оскільки члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця є окремою категорією осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Отже, на дату виникнення правовідносин для досягнення такої мети, як отримання заявницею одноразової виплати відповідно до положень Постанови №168, статті 16-1 Закону № 2011-XII, підлягає встановленню факт того, чи є заявниця - рідна сестра членом сім`ї загиблого військовослужбовця.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживала з реєстрацією однією сім`єю разом з померлим рідним братом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідкою виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 08.08.2022 №553/04-09, даними паспорта громадянина України серія НОМЕР_11 та витягу з реєстру територіальної громади №2022/000039127 від 04.07.2022.

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 з загиблим братом ОСОБА_2 однією сім`єю підтверджується також показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які є сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо перебування загиблого ОСОБА_2 у шлюбі або наявність у нього дітей, як і відсутня така інформація щодо заявниці ОСОБА_1 .

Дослідженими матеріалами справи, в тому числі показаннями свідків, підтверджується не лише факт спільного проживання заявниці з братом, а й ведення ними спільного господарства, останні мали спільні витрати по утриманню будинку, спільно користувались жилом, здійснювали ремонт, брали участь в утриманні житла, надавали один одному взаємну допомогу, що в цілому засвідчує реальність сімейних відносин.

Суд визначився з характером правовідносин між сторонами та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм оцінку, встановив обставини справи та доходить висновку про визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Не спростовують висновків суду доводи заінтересованої сторони - Міністерства оборони України про те, що заявницею не доведено факту того, що ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , оскільки такі твердження спростовуються дослідженими судом матеріалами справи та показаннями свідків.

Отже, на дату виникнення спірних правовідносин для досягнення такої мети, як отримання рідною сестрою загиблого військовослужбовця одноразової виплати відповідно до положень Постанови № 168, статті 16-1 Закону № 2011-XII, підлягає встановленню факт, що рідна сестра є членом сім`ї загиблого військовослужбовця, враховуючи, що доведеними належними і допустимими доказами є обставини, на які посилається заявниця ОСОБА_1 , та які породжують правові наслідки для неї.

Вітак заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарасимчук Назарій Андрійович, заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_12 , є членом сім"ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на заявника ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_12 ;

- заінтересована особа Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, .

Повне судоверішення складено 12 лютого 2026 року.

Суддя Зизич В.В.