Провадження № 6/752/165/26
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2026 року Голосіївський районний суду м. Києва в складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

при секретарі - Пулинець Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

До провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зазначена заява, в якій відповідач ОСОБА_1 просить розстрочити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 строком на 12 місяців, встановивши графік погашення: 500/700/1000 грн щомісяці.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням суду від 29 травня 2025 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором, витрати на правничу допомогу та судовий збір на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Повідомляє, що не заперечує проти виконання рішення суду, однак фінансове становище ОСОБА_1 унеможливлює одноразову сплату всієї суми. Зокрема, відповідач є фізичною особою та одночасно ФОП, що здійснює діяльність у сфері надання послуг, єдиним джерелом доходу є надходження від одного замовника (KEDOO LTD), що становить еквівалент 750,00 доларів США на місяць. ОСОБА_1 регулярно сплачує ЄСВ та інші обов`язкові платежі як ФОП, та накладення арешту на рахунки ФОП позбавить її можливості отримувати доходи, а отже - і виконувати рішення суду.

Заперечуючи проти задоволення заяви про розстрочення рішення суду, представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» направив до суду пояснення, в яких вказував, що наведені відповідачем обставини не свідчать про її скрутне матеріальне становище, а навпаки - вказують на наявність стабільного та офіційного доходу. Крім того, жодна із зазначених ОСОБА_1 обставин не є об`єктивними, непереборними та винятковими обставинами, що істотно ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд заяви за наявними у справі матеріалами у зв`язку з неможливістю особистої участі у справі відповідача.

Дослідивши матеріали заяви та справи суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року, у справ № 761/45052/24 задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором № 6889577 про надання споживчого кредиту від 22 липня 2023 року в розмірі 38 258,00 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 480,00 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим цивільним судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення у справі, згідно з поданою заявою ОСОБА_1 , є скрутне матеріальне становище відповідача, яке обумовлене тим, що, будучи фізичною особою-підприємцем, ОСОБА_1 отримує єдиний дохід в еквіваленті 750,00 доларів США на місяць, а накладення арешту на рахунки позбавить можливості отримувати доходи та, відповідно, виконувати рішення суду.

При цьому суд зазначає, що відповідачем до заяви про розстрочення рішення суду не надано жодного доказу, який підтверджує повідомлені суду обставини - наявність статусу фізичної особи-підприємця та розмір отриманого ним доходу.

Отже, відповідачем не доведено скрутного матеріального становища, не надано доказів на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення у цій справі, тому відсутні підстави для відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, беручи до уваги баланс між інтересами позивача, як стягувача, та відповідача, як боржника, суд вважає, що відповідачем не доведено існування у нього виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення у цій справі, а посилання на складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, а ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 761/45052/24, а тому, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.16, 81, 260, 261, 353-355, 435 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Слободянюк