Справа №601/3394/25
Провадження № 2-др/601/7/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі
головуючого Мочальської В.М.,
з участю секретаря судового засідання Домінської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іванько Олени Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,-
29 січня 2026 року від представника відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» - адвоката Іванько О.С. надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення у справі №601/142/26 за позовом ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.
В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказує на те, що 19 січня 2026 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовлено. Однак, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, відтак просить стягнути із позивача у користь відповідачки 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник відповідачки адвокат Іванько О.С. в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши зміст поданої представником відповідача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
19 січня 2026 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовлено.
Представником відповідачки у відзиві на позовну заяву заявлено про намір подати суду додаткові докази на підтвердження витрат, які понесла відповідачка на правничу допомогу.
28.01.2026 представник відповідачки, на підтвердження понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу надіслала докази, що підтверджують понесення судових витрат, а саме: копію договору про надання правової допомоги №97/25 від 14.11.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.01.2026, акт надання послуг №22-01/03 від 22.01.2026, рахунок на оплату №22-01/03 від 22.01.2026.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Представником відповідачки ОСОБА_1 - адвокатом Іванько О.С. своєчасно була подана заява в порядку ч. 8 ст.141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 14.11.2025 між адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги №97/25, відповідно до умов якого адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Відповідно до рахунку на оплату від 22.01.2026 ТОВ Самборська Г.І. сплатила 10 000 грн. АБ «Олена Іванько «Фактум».
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає, що витрати відповідачки на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.
За таких обставин, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом відповідачки робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Іванько О.С. та стягнення із позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Іванько Олени Сергіївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» у користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В решті задоволення вимог відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.