ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м.Суми

Справа №591/12208/23

Номер провадження 22-ц/816/250/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2025 року, ухваленого в м. Суми в складі судді Сидоренко А.П., повне рішення складене 07 квітня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити графік участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини кожного вівторка з 18:00 до 20:00 та кожної суботи з 18:00 до 18:00 неділі, визначити графік участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини кожного четверга з 18:00 до 20:00. Крім того, просили зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у необмеженому спілкуванні з дитиною мобільним телефоном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 07 жовтня 2016 року по 14 березня 2023 року перебував в шлюбі з ОСОБА_3 , мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 та бабусею малолітнього ОСОБА_4 . Дитина фактично проживає з матір`ю, місце проживання визначене за спільною згодою батьків. У грудні 2022 року не вдалося вирішити питання щодо участі батька у вихованні дитини, після чого позивач звернувся до третьої особи і йому визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка такий порядок систематично не виконує, досягти з нею домовленості про побачення з дитиною не вдається. Крім того, відповідачка вчиняє перешкоди у спілкуванні з дитиною, а саме: вимикає мобільний телефон, подарований батьком; систематично не відповідає на телефонні виклики шляхом блокування позивача у своєму мобільному пристрої; постійно намовляє дитину проти позивачів що вони не є його родиною; забороняє відвідувати організовані батьком заняття до школи раннього розвитку щонеділі (танці, англійська мова, малювання, розвиток логічного мислення).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2025 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи з 13.00 год. до 15.00 год.; один раз на тиждень в будь-який день з 18.00 год. до 20.00 год.; зустрічі дитини з батьком проводити у громадських місцях культурно-розважального характеру, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини.

Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 та в її присутності, з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших обставин, що мають істотне значення.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год.

Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших обставин, що мають істотне значення.

Встановлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необмежене спілкування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного, електронного та іншого зв`язку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1073,60 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення про часткове задоволених його позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про їх задоволення у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було проведено незалежну психологічну експертизу для об`єктивного встановлення причин небажання дитини спілкуватися з батьком. Також суд не звернув увагу на наклеп відповідачки відносно позивача щодо постійних сварок та бійки позивача з новим чоловіком відповідачки.

В решті задоволених вимог позову рішення суду не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_2 повідомлена про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, її позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_3 - адвоката Шаповаленка Р.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від шлюбу мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №1 від 02 січня 2023 року ОСОБА_1 визначено порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень та спілкувань з дитиною, а саме: кожної середи з 18:00 год. до 20:00 год.; кожної тижня з 18:00 год. суботи до 18:00 год. неділі (а.с. 9).

Відповідно до характеристики ТОВ «Агро Суми» від 10 грудня 2024 року останнім місцем роботи ОСОБА_1 є посада менеджера з логістики, загальний стаж на займаній посаді 1 рік, за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності і знаходиться в межах його компетенції. ОСОБА_1 постійно працює над підвищенням кваліфікації і неодноразово використовував набуті навички у вирішенні поставлених завдань. Взаємовідносини з колективом склалися хороші, підтримував співробітників в складний період, але при цьому дотримується корпоративних правил і норм. Неодноразово залишався на усне прохання керівництва на роботі після завершення робочого часу для вирішення проблем під час кризової ситуації. Шкідливих звичок не має, стан здоров`я задовільний (а.с. 34).

26 грудня 2023 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради на звернення ОСОБА_1 щодо невиконання ОСОБА_3 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 02 січня 2023 року №1 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітнього ОСОБА_1 » надало відповідь про те, що для з`ясування всіх обставин справи спеціалістом управління проведена телефонна бесіда з ОСОБА_3 щодо недопущення невиконання рішення виконавчого комітету та створення перешкод у спілкуванні з сином. Зі слів матері дитини, під час зустрічей з сином ОСОБА_1 кожного разу вчиняє сварки та бійки з теперішнім чоловіком ОСОБА_3 й вона змушена викликати наряд поліції. На даний час стосовно ОСОБА_1 розглядається справа про нанесення тілесних ушкоджень. Зі слів ОСОБА_3 всі сварки ОСОБА_1 вчиняє в присутності малолітнього ОСОБА_5 , що наносить йому психологічних травм. Зі слів ОСОБА_3 , вона свідомо не надає бачитися з сином до вирішення питання про нанесення тілесних ушкоджень. З її слів, малолітній ОСОБА_4 також не виявляє бажання спілкуватися з ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не має повноважень щоб примусити ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 (а.с. 36, 92).

23 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено заборонний припис, у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства 07 грудня 2023 року о 20 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 75, 161).

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 грудня 2023 року вбачається, що від ОСОБА_6 08 грудня 2023 року надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що 07 грудня 2023 року близько 20 год. 30 хв. перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 в ході словесного конфлікту наніс удар в область нижньої губи ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи (а.с. 76).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 07 грудня 2023 року, ОСОБА_6 встановлений діагноз забійна рвана рана нижньої губи (а.с. 47).

Згідно з довідкою про обстеження психоемоційного стану малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до практичного психолога звернулась ОСОБА_3 з проханням дослідити психоемоційний стан свого сина ОСОБА_4 , з`ясувати причину емоційної нестабільності та страхів, що з`явилися нещодавно у його повсякденному житті. Із розмови з ОСОБА_3 стало відомо, що її сімейне життя з ОСОБА_1 було складним і непередбачуваним. Вони виявились зовсім різними людьми, з різною життєвою філософією, з різними моральними та етичними установками. ОСОБА_7 проживав своє життя так, як йому хотілось. Зі слів ОСОБА_8 , чоловік був дуже інертним, не прагнув до розвитку, не турбувався про добробут родини, часто зловживав алкоголем, принижував та залякував. Коли був у нетверезому стані поводив себе дуже імпульсивно, міг штовхнути та вдарити. ОСОБА_9 розповіла, що останнім часом часто говорила з ним про своє бажання піти, про те що вони різні люди, що почуття пройшли, просила відпустити її, щоб не травмувати сина ОСОБА_4 , який часто ставав свідком таких «розборок». Після таких розмов, зі слів ОСОБА_8 , поведінка ОСОБА_10 ставала ще агресивнішою. Він закривав її у квартирі, бив меблі, погрожував, залякував та шантажував. Не витримавши такого життя, у жовтні 2022 року, вона, забравши сина, переїхала жити на іншу квартиру та подала на розлучення. У березні 2023 року відбулось розлучення. Трохи згодом ОСОБА_9 почала жити у громадянському шлюбі з ОСОБА_6 .

Розуміючи, що батько має право приймати участь у житті та вихованні сина, а син потребує батьківської любові та спілкування з батьком, ОСОБА_9 спроб заборонити ОСОБА_11 бачитися з сином не робила. Хлопчик регулярно бачився з татком, ночував у нього. Але зовсім скоро вона помітила, що від батька ОСОБА_12 повертаються збудженим, знервованим, пригніченим. Під час розмов з сином виявилось, що тато задає йому багато незручних питань стосовно маминого особистого життя, допитується з ким вони сьогодні проживають, цікавиться деталями. ОСОБА_12 почав уникати розмов з татком по телефону, не хотів до нього ходити. Ситуацію ускладнив конфлікт, який відбувся 07 грудня 2023 року. ОСОБА_9 , разом з своїм громадянським чоловіком ОСОБА_6 приїхали забирати ОСОБА_13 до будинку, де проживає його батько, ОСОБА_1 . Вивівши сина на вулицю, в присутності мами та її нинішнього чоловіка, ОСОБА_14 , він примушував ОСОБА_13 повторити фразу, яку хлопчик проговорив йому в квартирі - « ОСОБА_15 ( ОСОБА_14 ), мама і я - це родина». Зі слів ОСОБА_8 , він був тверезий, але дуже агресивний, кричав сину « ОСОБА_16 повтори, що ти мені сказав, повтори». ОСОБА_12 виглядав дуже переляканим, плакав. Після цього ОСОБА_7 напав на ОСОБА_17 та розбив йому обличчя. Була написана заява у поліцію про заподіяння тілесних ушкоджень.

Така психологічна атмосфера призвела до того, що хлопчик почав відмовлятися від зустрічей з батьком, просив маму не віддавати його батькові. Після цієї події ОСОБА_9 помітила, що поведінка та настрій ОСОБА_13 дуже змінилися. Він закрився, став недовірливим, тривожним, його настрій часто є нестабільним, емоційні реакції інколи непередбачувані, його сон став тривожним.

Запит до психолога: виявити психоемоційний стан ОСОБА_18 та його ставлення до ОСОБА_1 . Зазначає, що першочерговим завданням психолога була необхідність створити умови для відкритої доброзичливої атмосфери, домогтись довірливого ставлення хлопчика до процесу опитування та діагностики.

Спочатку спілкування стало зрозуміло, що ОСОБА_12 життєрадісний та активний хлопчик. Він пішов на контакт, відкрито ділився з психологом про свої справи, розповідав про свої захоплення та інтереси. Розповідав, що у нього є Макс (вітчим) з яким вони проводять багато часу, катаються на «ватрушці», грають у ігри, разом дивляться кіно. Було видно, що стосунки в родині щирі, теплі, дитина емоційно прив`язана як до матері, так і ОСОБА_14 , не боїться бути безпосереднім та природнім у своїх емоційних проявах.

Поки питання носили нейтральний характер і не торкались болючих тем, ОСОБА_12 з задоволенням і відверто розповідав про себе і тих людей з якими на даний момент відбувається соціальна взаємодія, але як тільки тема торкнулась батька, настрій хлопчика змінився. На запитання «А часто ти бачишся з татком?» - він відповів, «Раніше часто, тепер рідко». Помовчав, а потім сказав: «Він чомусь дуже злий став. Я його боюся» «Я не знаю про що говорити». У словах хлопчика відчувався його внутрішній біль, страх та образа на батька.

Стало зрозуміло, що він переживає амбівалентні почуття. У його житті є батько, він для нього важливий, але сприйняти його п`яним та агресивним він не може. У такі хвилини хлопчик не розуміє, що він має робити, як правильно вчиняти, на чию сторону ставати. І єдиним спроможним способом самозахисту є відсторонення та закритість. На жаль, такі дії батька травмують сина і не дають йому моделі конструктивного виходу із складних життєвих ситуацій. На запитання «А що ви з татком разом робите?» ОСОБА_12 згадав як вони їздили на велосипеді до бабусі, інколи влітку купались на річці, інколи грали у баскетбол. Помовчав, а потім пригадав, що колись їздили на кладовище. На запитання «А чи часто так класно проводите час», відповів «ні». Стало очевидно, що ОСОБА_12 , травмований подіями, що відбуваються сьогодні між батьками та переживає психологічну кризу у своїх стосунках з батьком: з однієї сторони має потребу у взаємодії з ним, з іншої боїться його і не знає як правильно взаємодіяти.

Відчувалось, що ОСОБА_12 до кінця не усвідомлює обставини взаємин, що склались між батьками. Він тривожиться з цього приводу, має певні переживання, але не маючи змоги їх опрацювати, глибоко подавляє травмуючі емоції. Хлопчик інтуїтивно уникає розмов на цю болісну тему, відволікається, переключає розмову на іншу тему. Така поведінка свідчить про те, що ОСОБА_12 до кінця не усвідомлює події, не може їх проаналізувати (в силу вікових спроможностей психічних пізнавальних процесів). Очевидно, що психіка дитини була травмована.

На запитання психолога «А ти хотів би частіше бачитися з татком?» хлопчик захвилювався, розгубився, він не знав як відповідати. Психолог запропонувала відповісти на запитання «Що ти відчуваєш зараз?» та обрати картки з відповідними емоціями. Вибір дитини - «образа», «тривога» та «страх». Такий вибір говорить про актуальні емоційні переживання дитини.

За допомогою серії малюнків, які малював ОСОБА_12 , вдалось дізнатись про те, що на даному етапі знаходиться в колі його особистісних значимих переживань. На малюнку по темі «Моя сім`я» хлопчик зобразив тих осіб, які знаходяться в колі їх безпосереднього спілкування. Це були значимі близькі люди: мама, Макс (вітчим ОСОБА_13 , який сьогодні є значимою фігурою для хлопчика), дідусь ОСОБА_19 . На малюнку також зображений будинок, що може трактуватися, як наявність безпечного середовища та відчуття родини. Постать батька на малюнку з`явилася останньою та зображена була осторонь. Під час малювання постаті відчувалось, що він занепокоївся, закрився, про щось задумався. На запитання психолога «А що тебе стривожило?» - помовчав, а потім запитав - «А він мене не забере до себе?» Стало очевидно, що ОСОБА_12 був психологічно травмований досвідом спілкування з батьком та боїться його.

На малюнку «Зачарована родина» всі члени родини були зображені у вигляді тваринок, мали гарний настрій та товаришували між собою. Постать батька з`явилася останньою і була зображена у вигляді великого ведмедя. На запитання психолога «А він який?» - хлопчик відповів - « ОСОБА_20 ».

При виконанні тесту «Два будиночки» ОСОБА_13 було запропоновано розселити його сім`ю у два будинки. Він поселив в одному будинку маму, ОСОБА_14 і себе, а у іншому своїх друзів: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . На запитання психолога «А де ти поселиш татка? - швидко намалював ще один будиночок і відповів «Тут». Стало очевидно, що безпечним середовищем для нього сьогодні є його родина - це мама, Макс і він.

Узагальнюючи результати спілкування з ОСОБА_4 можна зробити висновок, що сьогодні в колі його інтересів навчальна та ігрова діяльність, налагоджування стосунків з ровесниками через спілкування, спортивні та творчі захоплення. Самооцінка адекватна. Родинні стосунки гармонічні.

Водночас аналіз малюнкових тестів дозволяє зробити висновок, що ситуація, яка склалася, вплинула на психологічний стан дитини. У ОСОБА_13 присутній страх знову потрапити у небезпечну ситуацію, страх отримати фізичне насильство. У хлопчика спостерігається підвищений рівень тривоги, причому він чітко усвідомлює осередок небезпеки. Психоемоційний стан дитини має ознаки емоційної лабільності, що викликає часту зміну настрою, наявність страхів. Хлопчик хронічно перебуває у стресовому стані, що може в подальшому вплинути на його фізичне та психологічне здоров`я.

Соціальна ситуація розвитку сьогодні є сприятливою для повноцінного розвитку дитини. Родина, в якій проживає ОСОБА_12 , створює всі умови для повноцінного виховання та підтримки задовільного стану здоров`я дитини. Завдяки зусиллям мами, ОСОБА_14 (вітчим ОСОБА_13 ) хлопчик справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватись.

Разом із тим можна стверджувати, що для всебічного та гармонійного розвитку ОСОБА_13 вкрай важливо створити атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові. Для дитини є небажаним переживання хронічного стресу. Саме тому доречними мають стати наступні рекомендації:

1. Батьки мають усвідомити, що дитина не може бути знаряддям помсти.

2. Донести до ОСОБА_1 розуміння тієї шкоди, яку він наносить психофізичному розвитку дитини через конфліктну поведінку.

3. Розуміючи значимість присутності батька ( ОСОБА_1 ) у житті дитини, знайти можливість для його ефективної взаємодії у житті свого сина.

4. Мати у такій ситуації є стабілізуючим фактором розвитку, тому зустрічі з людьми, що провокують конфлікти та протиріччя у сприйманні дитини, рекомендується проводити тільки в присутності мами (а.с. 78-83).

Старшим ДОП СДОП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області 05 січня 2024 року надано довідку-характеристику на ОСОБА_1 , відповідно до якої за час мешкання за адресою: АДРЕСА_1 позивач характеризується з посередньої сторони, скарг та заяв від сусідів на нього не надходило, до адміністративної відповідальності на протязі поточного року не притягувався, на обліку в Сумському РУП не перебуває (а.с. 93).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2024 року у справі № 591/837/24 провадження по справі відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення. У постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 07 грудня 2023р. близько 20-30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив діяння передбачене п.п. 14 п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ, залякувань, чим вчинив психологічне насильство та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.97).

З копій талонів-повідомлень про прийняття і реєстрацію заяви(повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що ОСОБА_1 23 січня 2024 року, 28 лютого 2024 року13 березня 2024 року, 12 вересня 2024 року звертався із повідомленнями до служби 102 з приводу того, що колишня дружина ОСОБА_3 не дає бачитися з дитиною ОСОБА_1 у спробі побачитися з сином 12 вересня 2024 року(а.с.127,128).

Судом першої інстанції досліджувались диски відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції за фактом виклику поліції ОСОБА_1 (а.с.145-147, 148-151, 152-154).

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 03 вересня 2024 року у справі № 591/879/24 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вироком суду встановлено, що 07 грудня 2023 року, близько 20:30 год., ОСОБА_1 , знаходячись в м. Суми, вул. Белінського, поблизу б. 1, на ґрунті виниклих неприязливих відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ліву нижню частину обличчя потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяв останньому легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани нижньої губи. Свою вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав повністю (а.с. 171).

Висновком від 12 грудня 2024 року щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з жовтня 2016 року перебували в шлюбі та є батьками малолітнього ОСОБА_4 . Після припинення спільного проживання в жовтні 2022 року, малолітній ОСОБА_4 за спільною згодою батьків залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_3 й на даний час проживає з нею за адресою: АДРЕСА_3 . Батько дитини, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2023 року шлюб між батьками дитини був розірваний. Зі слів ОСОБА_1 , одразу після припинення спільного проживання, він мав змогу безперешкодно спілкуватися з сином, але поступово мати дитини почала чинити йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях з сином. Тому в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради із заявою про визначення йому порядку участі у вихованні малолітнього сина.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 02 січня 2023 року № 1 визначений порядок участі у вихованні дитини у вигляді побачень кожної середи з 18.00 години до 20.00 години та кожного тижня з 18.00 години суботи до 18.00 години неділі. Зустрічі було визначено проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

В грудні 2023 року між батьками дитини стався конфлікт, свідком якого був малолітній ОСОБА_4 . Після цього, зі слів матері дитини, ОСОБА_3 , син замкнувся в собі, став боятися зустрічі з батьком, уникати його. Зі слів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 таку зміну в поведінці дитини пояснював небажанням матері дозволяти спілкуватися батьку з дитиною, налаштовуванням сина проти батька.

В січні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до психолога, щоб вияснити причину емоційної нестабільності та страхів дитини.

Відповідно до довідки про обстеження психоемоційного стану малолітньої дитини від 22 січня 2024 року, на час проведення обстеження ОСОБА_18 перебував у постійному стресі, що негативно відображалося на його поведінці. Оскільки під час обстеження дитини було з`ясовано, що на даний час мати виступає як стабілізуючий фактор розвитку, було рекомендовано зустрічі з людьми, які не входять в найближче коло дитини, проводити тільки в присутності матері дитини.

В зв`язку з тим, що визначений рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради графік зустрічі батька з сином, не виконувався та потребував корегування, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною позовною заявою. В своїй заяві ОСОБА_24 просить визначити йому порядок участі у вихованні сина, а саме: кожного вівторка з 18.00 год. до 20.00 год.; кожного тижня з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі.

У відзиві на позов ОСОБА_3 пропонувала інший графік побачень батька з сином: щосуботи з 13.00 год. до 15.00 год.; один раз на тиждень в будь-який день з 18.00 год. до 20.00 год.; зустрічі дитини з батьком проводити у громадських місцях культурно-розважального характеру, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини. В зв`язку з емоційним станом дитини та небажанням залишатися з батьком наодинці, ОСОБА_3 наполягала на зустрічах сина з батьком тільки у її присутності та тільки з добровільної згоди дитини.

З метою надання висновку до суду, спеціалістом Управління були обстежені умови проживання ОСОБА_1 , проведена з ним бесіда. Зі слів ОСОБА_1 , йому створюються перепони у спілкуванні з сином, налаштовують дитину проти батька.

Під час обстеження умов проживання малолітньої дитини з`ясовано, що матір`ю створені всі умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Малолітній ОСОБА_4 забезпечений сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Проведена бесіда з дитиною та ОСОБА_3 , зі слів матері дитини, ОСОБА_1 декілька раз на тиждень приходить за місцем проживання дитини, вчиняє сварки. Через таку поведінку батька, малолітній ОСОБА_4 боїться зустрічатися з ним, закривається в своїй кімнаті, замикається в собі.

Під час бесіди з малолітнім ОСОБА_4 , він був веселим, із задоволенням розповідав про те, з ким проживає, де навчається, як проводить вільний час. Як тільки мова зайшла про батька дитини, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 перестав посміхатися, став настороженим та забажав піти з кімнати. Зі слів ОСОБА_4 , поведінка батька його лякає й він не бажає з ним зустрічатися.

Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щосуботи з 13.00 години до 15.00 години;

- один раз на тиждень в будь-який день з 18.00 години до 20.00 години;

- зустрічі дитини з батьком проводити у громадських місцях культурно-розважального характеру, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини.

Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших обставин, що мають істотне значення (а.с.157-158).

14 лютого 2025 року до суду надійшов висновок щодо встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку ОСОБА_2 є бабусею малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з жовтня 2016 року перебували в шлюбі та є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення спільного проживання в жовтні 2022 року, малолітній ОСОБА_18 за спільною згодою батьків залишився проживати разом з матір`ю, ОСОБА_3 й на даний час проживає з нею за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі слів ОСОБА_2 , одразу після припинення спільного проживання, вона подарувала онуку телефон щоб можна було безперешкодно з ним спілкуватися, дитина неодноразово приходила до неї, залишалася ночувати. Після погіршення відношень між батьками дитини, ОСОБА_3 почала чинити бабусі перешкоди у спілкуванні та побаченнях з сином: не відповідала на телефонні дзвінки, не надавала можливості дитині спілкуватися з бабусею за допомогою подарованого йому телефона.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не може безперешкодно спілкуватися з малолітнім онуком протягом двох років, бачитися з ним, вона звернулася до суду з відповідною позовною заявою. В своїй заяві вона просить визначити їй порядок участі у вихованні онука у вигляді зустрічей з дитиною щочетверга з 18.00 до 20.00.

У відзиві на позов ОСОБА_3 пропонувала інший графік побачень бабусі з онуком - щосуботи з 13.00 год. до 15.00 год. Зустрічі дитини з бабусею просила проводити у громадських місцях культурно-розважального характеру, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини.

В зв`язку з емоційним станом дитини та в зв`язку з тим, що дитина тривалий час не спілкувалася з бабусею, відвикла від неї, ОСОБА_3 наполягала на зустрічах сина з бабусею тільки у її присутності та тільки з добровільної згоди дитини.

З метою надання висновку до суду, спеціалістом Управління були обстежені умови проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час обстеження умов проживання з`ясовано, що для періодичного перебування малолітньої дитини за даною адресою створені всі умови: є окрема кімната, окреме спальне місце, письмовий стіл, комп`ютер, полиці для одягу та особистих речей.

Зі слів ОСОБА_2 , у запропонований матір`ю дитини час вона не може зустрічатися з онуком, оскільки більшу частину року по суботах їздить на дачу та займається обробкою присадибної ділянки.

Під час телефонної розмови з матір`ю дитини, ОСОБА_3 , спеціалістом Управління з`ясовано, що вона не заперечує проти спілкування бабусі з малолітнім ОСОБА_4 , але за час розгляду цього питання в суді, ОСОБА_2 не зверталася до неї щодо надання можливості спілкування з онуком. Взагалі, ОСОБА_2 , протягом останніх двох років не зверталася до матері дитини з приводу її участі у вихованні онука.

Тож, ОСОБА_3 , з її слів, поведінка ОСОБА_2 та мета її звернення до суду є незрозумілою. Зі слів матері ОСОБА_4 , за час розгляду даної справи в суді, бабуся жодного разу не запитала у матері про життя, здоров`я та успіхи у навчанні онука, не передавала йому ніяких подарунків. Дитина була згодна спілкуватися з бабусею у вільний від навчання час.

Враховуючи вищезазначене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щочетверга з 18.00 до 20.00.

Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших обставин, що мають істотне значення (а.с. 188-189).

Свідок ОСОБА_25 в суді пояснила, що вона знає позивача років вісім як він переїхав, живе навпроти, поганого нічого не чула. Він був гарний батько, завжди гуляв із сином ОСОБА_4 . Про відповідачку також нічого поганого не чула. З кінця жовтня 2022 року позивач не живе з відповідачкою, вона була свідком переїзду відповідачки.

Спеціаліст ОСОБА_26 в суді пояснила, що вона за запитом матері зустрічалася з дитиною, щоб дослідити її психоемоційний стан. ОСОБА_27 був з мамою і співмешканцем у гарному психоемоційному стані. Вони малювали за методиками. Спочатку він був веселий, спокійний, врівноважений. При малюванні родини він на першому плані намалював маму, потім ОСОБА_14 (співмешканця), дідуся ОСОБА_28 . На другому малюнку він намалював постать тата, та на її запитання він сказав, що боїться його, бо бачив як той б`ється. Але батько для нього був значимим, бо згадував як вони раніше проводили час.

За методом «Зачарована родина», мама лисичка, він- зайчик, а батько- у вигляді великого ведмедя, пояснивши, що він злий.

Метод «Будиночки» - в одному дитина позначила Макса, маму і себе, а в другому себе і друзів. Батька він не поселив, а окремо намалював, пояснивши, що він його боїться, бо він може битися.

У дитини амбівалентні почуття, оскільки він однаково любить і маму і тата. Зазначила, що корекція має бути покроковою. Якщо мама переконає дитину, що батько гарна людина, він помилився, тобто відбудеться відпущення цього факту, що батьки не лаються, не воюють, і покроково має бути взаємодія.

Якщо дитина проти спілкування з батьком, то це говорить про травму, він не пережив ситуацію, що відбулася.

Треба поступово, щоб дитина звикла повернутися до попередньої ситуації.

Дитина має самостійно приймати рішення чи називати батьком співмешканця. При ній дитина називала співмешканця ОСОБА_29 . Для хлопчика дуже важливий батько. До 8-10 років у дитини немає критичного мислення. Все, що скажуть батьки, діти не піддають сумніву. Якщо мати буде говорити, що батько помилився, то відбудеться відпущення цієї ситуації дитиною. В її присутності з боку матері не було налаштування дитини проти батька. Ні в одній з відповідей дитина не згадувала бабусю. Якщо бабуся не буде згадувати тригерну ситуацію, то можна дитині з нею спілкуватися.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивачі мають постійне місце проживання, не мають негативних звичок, здійснюють спроби піклування, виховання та навчання дитини, а тому суд дійшов до висновку, що їх спілкування з дитиною не буде перешкоджати нормальному розвитку малолітнього ОСОБА_4 . Між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу участі батька та бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Суд взяв до уваги висновки Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради щодо визначення способу участі у спілкуванні та вихованні позивачів з дитиною, які є такими, що відповідатимуть якнайкращим інтересам дитини, її віковим потребам. Зокрема, суд погодився і з висновком стосовно способу участі батька у вихованні сина в присутності матері, враховуючи встановлені вироком суду обставини завдання у присутності сина позивачем тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що негативно позначилось на психоемоційному стані дитини. Урахувавши поведінку позивача, з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважав, що доцільним буде побачення батька з дитиною проводити у громадських місцях культурно-розважального характеру (парки, театри та інші громадські місця), що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку і стану здоров`я дитини, та виключно з добровільної згоди дитини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо способу участі батька у спілкуванні та вихованні його сина з наступних підстав.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

На думку апеляційного суду, встановлений місцевим судом порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні його сина якнайкраще відповідає інтересам малолітньої дитини. При цьому судом ураховано вік дитини, особливості його розвитку, місце проживання обох батьків, збережено принцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Погоджується колегія суддів також і з висновками місцевого суду, які зводяться до того, що батько дітей вживає заходів для подолання наслідків тривалої відсутності спілкування та психологічної віддаленості від дитини. Зокрема, сам по собі факт звернення з позовом, зміст заявлених позовних вимог та встановлений факт вчинення відповідачкою перешкод у вихованні та спілкуванні батька з сином свідчать про вжиття позивачем активних дій для спілкування з дитиною, участі у її вихованні.

Існування між сторонами неприязних стосунків утруднює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, а тому зобов`язання не чинити відповідні перешкоди батьку дитини судовим рішенням сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними.

Апеляційний суд зауважує, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Такі непорозуміння між батьками абсолютно не сприяють якнайкращим інтересам дитини. Виключно на батьках лежить обов`язок діяти в інтересах своїх дітей. Крім того, сторони не позбавлені можливості відшукувати та узгоджувати додатковий час та спосіб участі у вихованні дитини, ніж визначений судом.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом не було проведено незалежну психологічну експертизу для об`єктивного встановлення причин небажання дитини спілкуватися з батьком є безпідставними, оскільки відповідного клопотання про проведення такої експертизи позивач не заявляв, як і не скористався правом подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Викладені в довідці про обстеження психоемоційного стану малолітньої дитини від 22 січня 2024 року обставини та висновки у сукупності з встановленими у справі обставинами та письмовими доказами в апеляційного суду сумнівів не викликають.

Також є такими, що не відповідають встановленим у справі обставинам доводи скарги про наклеп відповідачки відносно позивача щодо постійних сварок та бійки позивача з новим чоловіком відповідачки. Факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності за фізичне насильство відносно ОСОБА_6 підтверджується обвинувальним вироком у кримінальній справі № 591/879/24.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в частині визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні малолітнього сина, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Я. Л. Петен

О. М. Черних