Справа № 450/43/26 Провадження № 2/450/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу і пені за договором підряду,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою від 05.01.2026 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

07.01.2026 року представником позивача ОСОБА_5 подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 09.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

20.02.2026 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 . ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу і пені за договором підряду.

20.02.2026 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 . ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, згідно мотивів якої просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом: накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних щодо транспортного засобу марки «TESLA» моделі «MODEL 3», 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних щодо транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21081», 1993 року випуску на 1100 НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,015 га, кадастровий номер :05:000:0191, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Мотивував заяву тим, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, виконання можливого рішення суду може бути істотно ускладненим, оскільки ОСОБА_3 може в будь-який спосіб відчужити всі свої фінансові активи, об`єкти нерухомого та рухомого майна, а також корпоративні права, які йому належать.

25.02.2026 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 . ОСОБА_2 подано заяву про збільшення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 02.03.2026 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні викладеним письмово, заявлені вимоги підтримав та просив такі задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , думку якого підтримав ОСОБА_3 , заперечив щодо задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову і пояснив, що мотиви зустрічної позовної заяви є безпідставними.

Заслухавши пояснення присутніх сторін, розглянувши матеріали заяви та цивільної справи, дослідивши долучені до неї письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки вказане вище майно може бути відчужене позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 .

З цього приводу слід вказати, що заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №380/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, забезпечення ефективного судового захисту та можливості реального поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову.

Водночас, представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 . ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 має намір відчужити належне йому на праві приватної власності майно чи вчинити інші дії, внаслідок яких існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявою спосіб.

Накладення арешту на нерухоме та рухоме майно є істотним втручанням у право власності, а тому відповідно до принципу співмірності заходів забезпечення позову такі можуть застосовуватися лише за наявності виняткових підстав, які в даному випадку відсутні.

Слід також зазначити, що заходи забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на припущеннях або суб`єктивних побоюваннях сторони, а мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Отже, заявником не доведено наявності обставин, які б свідчили про реальну загрозу утруднення або неможливості виконання можливого рішення суду, а наведені у заяві доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підкріплені жодними доказами, та оцінці обставин, що є предметом майбутнього розгляду справи по суті.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 149, 150, 152, 153, 259, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовомОСОБА_4 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.03.2026 року.

Суддя Мусієвський В.Є.