Справа № 137/1860/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Гречанівської В.В.

розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

За життя, ОСОБА_2 , склала заповіт, яким заповіла усе своє майно заповіла її ОСОБА_3 .

Відповідно до копії архівного витягу з рішення № 9-а виконкому Пеньківської сільської ради від 25.01.1994 року, було передано гр. ОСОБА_2 (так у документі), жительці с. Пеньківка у приватну власність земельну ділянку площею 0,47 га, яка знаходиться в межах села, для ведення особистого підсобного господарства в т.ч. біля будинку по вулиці Леніна - 0,47га. Літинский районний суд Вінницької області

Відповідно до рішення № 1093 Пеньківської сільської ради від 23 жовтня 2015 року було вирішено перейменувати в АДРЕСА_1 .

Вищевказана земельна ділянка була поділена на декілька частин яким були присвоєні кадастрові номери, а саме:

- :08:002:0559, яка розташована АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га;

- :08:002:0599, яка розташована АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2200 га.

На земельну ділянку кадастровий номер якої, :08:002:0559, визнано за нею право власності, що підтверджує копія витягу з Державного реєстру речових прав.

В нотаріальному порядку оформити спадщину на земельну ділянку, кадастровий номер :08:002:0599, позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем. Представник Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа про розгляд справи без участі представника. Заявлені позовні вимоги визнають.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.4) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до заповіту (а.с.8) ОСОБА_2 14.03.2002 року на випадок моєї смерті зробила таке розпорядження: все мое майно де б воно і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати її на день смерті заповідає онучці ОСОБА_4 . Про зміну прізвища позивача з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " підтверджує копія свідоцтва про одруження, від 30 липня 2002 року, серії НОМЕР_1 (а.с.9)

Відповідно до копії архівного витягу з рішення № 9-а виконкому Пеньківської сільської ради від 25.01.1994 року (а.с.10) гр. ОСОБА_2 (так у документі), жительці с. Пеньківка передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,47 га, яка знаходиться в межах села, для ведення особистого підсобного господарства в т.ч. біля будинку по АДРЕСА_1 - 0,47га.

Відповідно до рішення № 1093 Пеньківської сільської ради від 23 жовтня 2015 року (а.с.11) в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №67 від 22.10.2025 (а.с.12) згідно рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської Ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 25 січня 1994 року, затвердженого 1 сесією 22 скликання Пеньківської сільської ради від 27.07.1994 року, передано у приватну власність гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку загальною площею 0,47 га., в тому числі: 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в межах АДРЕСА_3 та 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах АДРЕСА_2 (до зміни адміністративно - територіального устрою - Літинський район, Вінницька область), згідно записів земельно-кадастрових книг обліку земель присадибного землекористування.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.13З за ОСОБА_1 зареєстровано параво власності на земельну ділянку кадастровий номер якої, :08:002:0559.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14) внесено відомості про земельну ділянку, кадастровий номер :08:002:0599, яка розташована АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2200 га, нормативна грошова оцінка якої становить 4364,55 грн. (а.с.15).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем за життя не виготовлені, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 , позов підлягає до задоволення, оскільки вона є спадкоємицею і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку кадастровий номер :08:002:0599, яка розташована АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2200 га, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.