справа №732/1993/25
провадження № 2/732/120/26
УХВАЛА

03.03.2026 м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Алфьорову Олену Анатоліївну звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому представник позивача просила зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.03.2015 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також представник позивача просила зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.01.2016 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, представник позивача просила відкликати виконавчий лист, виданий Городнянським районним судом Чернігівської області у справі №732/169/15-ц про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , а також відкликати виконавчий лист, виданий Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025, справу передано головуючому у справі судді Бойко А. О.

Ухвалою судді від 29 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.02.2026 судове засідання відкладене за клопотанням відповідачки.

16.02.2026 до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, до якого долучений лист генерального директора КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 11.02.2026 за №31-03/275, адресований ОСОБА_2 та адвокату Лиманській М. В.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підвередила, що адвокат Лиманська М. В. дійсно надавала консультації у зазначеній цивільній справі та робила запит на адресу юридичної особи в інтересах та від імені відповідачки ОСОБА_2 .

Отже, після відкриття провадження у справі з`ясувалося, що правнича допомога відповідачці для отримання додаткових доказів у зазначеній справі надається адвокатом Лиманською М. В., яка була головою Городнянського районного суду Чернігівської області з 24 листопада 2023 року і до ухвалення рішення Вищою радою правосуддя №244/0/15-25 від 13.02.2025 про звільнення її у відставку у зв`язку з поданням такої заяви. При цьому головуюча суддя Бойко А. О., якій наразі передано у провадження цей позов, працювала суддею цього ж суду.

Пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме: суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України визначено, що в разі наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду та бути відстороненими від прихильності або неприязні до однієї із сторін.

У свою чергу, у Рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності). За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

У світлі прецедентної практики Європейського Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Отже, ті обставини, що Лиманська М. В. (адвокат, яка надає правову допомогу відповідачці у вказаній справі) до 13.02.2025 була головою Городнянського районного суду Чернігівської області, а головуюча суддя, якій передано у провадження цей позов, працювала у цей період суддею цього ж суду, безумовно можуть викликати сумнів у протилежної сторони (позивача) в упередженості судді, що є порушенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Підставою заявлення самовідводу є намір уникнути сумнівів у осіб, які приймають участь у справі, стороннього спостерігача у неупередженості судді.

З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення у подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді та з метою зняття напруженості у стосунках сторін з приводу думки про більш сприятливе становище відповідачки під час розгляду справи, керуючись морально-етичними міркуваннями, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя, заявити самовідвід.

Відповідно до частини 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Бойко Алли Олександрівни від розгляду цивільної справи № 732/1993/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу у програмі Д-3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. О. Бойко