Справа № 397/641/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.02.2026 селище Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Максимовича І.В.,
секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Дєдов» в інтересах якого діє представник адвокат Кривенко Михайло Петрович до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі
Право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.10.2017, номер запису про інше речове право 22876533.
Відповідач, ОСОБА_1 , на даний час є власником спірної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2011.
У відповідності до положень ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», відповідач набув всіх прав та обов`язків орендодавця за договором оренди землі від 24.04.2009.
Орендар свої зобов`язання щодо виплати орендної плати виконував шляхом внесення належних орендодавцю коштів у депозит нотаріуса.
Оскільки дія договору припинилася 24.04.2024, СФГ «ДЄДОВ» маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк, повинне було не пізніше 25.03.2024 повідомити орендодавця про це.
Відповідач проживає на території тимчасово окупованої АР Крим, у м. Севастополь. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 Укрпошта припинила приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим.
Отже, орендар об`єктивно позбавлений можливості належним чином повідомити орендодавця про свій намір скористатися переважним правом щодо поновлення договору оренди на новий строк шляхом направлення письмового повідомлення про це засобами поштового зв`язку на останню відому адресу відповідача. Однак відповідне повідомлення було опубліковане в оголошенні 24 лютого 2024 в місцевій газеті "ВПЕРЕД".
СФГ «Дєдов» належним чином виконує свої обов`язки за договором оренди, протягом строку дії договору оренди відсутні заяви про порушення його умов.
СФГ «Дєдов» як користувач земельної ділянки з метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі на новий строк на тих же умовах відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» через розміщення оголошення в місцевих засобах масової інформації звернувся до ОСОБА_1 з листом - повідомленням, орендодавець у місячний строк жодних заперечень щодо поновлення Договору не висловив.
СФГ «Дєдов» продовжує користуватись індивідуально визначеною земельною ділянкою, про що також свідчить наявність запису про зареєстроване речове право користування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
За загальним правилом цивільного законодавства зміна умов договору відбувається за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Як встановлено у пункті 36 договору оренди землі від 24.04.2009, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Подібне регулювання спірних правовідносин міститься також у ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка визначає, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
У даних правовідносинах позивач є орендарем земельної ділянки за договором, а відповідач виступає її власником та орендодавцем. Відповідно, позивач, як сторона договору, має право пропонувати відповідачу внести зміни до договору. Натомість, у спірних правовідносинах сторони не досягли згоди щодо укладення спірної додаткової угоди до договору, а тому позивач скористався своїм правом щодо передачі даного спору на вирішення господарському суду.
При цьому позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь-яку позовну вимогу. Водночас обов`язковою умовою є ефективність обраного позивачем способу захисту такий спосіб повинен відновлювати чи захищати порушене право позивача та виключати в подальшому необхідність пред`явлення інших позовів.
Тож поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.
Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів ЦК України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.
Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому п.6 ч.2 ст. 16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за ст. 11 цього Кодексу.
Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
На переконання позивач оскільки він в межах наявної спроможності дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення власника, продовжує користуватися земельною ділянкою, СФГ «Дєдов» може вважатись таким, що набуло право «правомірного очікування», натомість орендодавець не висловив заперечень щодо наявності у орендаря продовженого права користування земельною ділянкою.
За цих обставин, керуючись чинним законодавством України, основними засадами судочинства та засадами цивільного законодавства, такими як справедливість, добросовісність та розумність, позивач вважає необхідним захистити речове право оренди шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору у редакції, викладеній у резолютивній частині позовної заяви.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (а.с.50-51).
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2025 закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду (а.с. 70).
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю (а.с.76).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України та ч.1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, повідомлений належним чином (а.с.49, 74, 79, 84).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи та відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідачки, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до п. 8 зазначеного вище Договору оренди землі, він укладений на п`ятнадцять років. Після закінченню строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавцю намір продовжити його.
Відповідно до п.21 зазначеного договору оренди землі, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим у якому він її одержав. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей земельної ділянки, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди спір роз`язується у судовому порядку.
Відповідно до п.36 вказаного договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодозміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.
Відповідно до п.37 вказаного договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Вказане вище також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4132297 від 30.05.2013 (а.с.18-19), Інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №372351324 від 02.04.2024 (а.с. 39-41) та №427565612 від 19.05.2025 (а.с. 46-47), Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.04.2024 (а.с. 42-43).
Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований на території тимчасово окупованої АР Крим, у м. Севастополь (а.с.15-16).
Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 Укрпошта припинила приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим (а.с.45).
А тому, орендар СФГ «Дєдов» шляхом опублікування оголошення в місцевій газеті «Вперед» від 24 лютого 2024 повідомило про своє бажання скористатись переважним правом на укладення договору оренди з ОСОБА_1 на новий строк, в якому зазначили що готові провести перемовини щодо дня та місця підписання додаткової угоди (а.с.44).
Позивач вказує, що він як орендар, належно виконав обов`язки за договором та продовжує користуватись земельною ділянкою, а орендодавець не висловив заперечень щодо наявності у позивача продовженого права користування земельною ділянкою, а тому позивач вважає необхідним захистити речове право оренди шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі у редакції, викладеній у резолютивній частині позовної заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає договір оренди землі як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 764 ЦК україни, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІX (далі - Законом № 340-ІХ) внесені зміни до законодавства України, якими Закон України «Про оренду землі» доповнено статтею 32? «Поновлення договорів оренди землі» та викладено статтю 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а ЗК України доповнено статтею 126? «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». У частині зазначених змін і доповнень Закон № 340-ІХ набрав чинності 16 липня 2020 року.
У зв`язку з набранням чинності Законом № 340-IX, розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацами 3 і 4 такого змісту: «Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені ст. 33 цього Закону та ст. 126? Земельного кодексу України.
Правила, визначені ст. 126? Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення».
Чинне законодавство України, зокрема Закон України «Про оренду землі», розрізняє два шляхи продовження орендних відносин, а саме: «поновлення договорів оренди землі» та «переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк».
Порядок поновлення договорів оренди визначений у ст. 32? Закону України «Про оренду землі» та ст. 126? Земельного кодексу України.
Відповідно до ст.32-2 Закону України «Про оренду землі», поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.
Відповідно до ст. 126? ЗК України, договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк передбачене ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Виходячи з повідомлення, яке було опубліковане орендарем в газеті «Вперед» орендодавцю, позивач мав намір скористатися переважним правом орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, яке передбачене ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 16.07.2020 року, а тому позивач мав діяти на умовах, визначених договором, за правилами Закону України «Про оренду землі» в редакції від 16.07.2020 року, в тому числі і щодо строку дії договору оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Відповідно до ч.1-5, 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ст. 777 ЦК України, згідно з якою наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Отже, орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Для реалізації такого наміру орендар зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ст. 33 Закону України «Про оренду землі») повідомити про це орендаря та надіслати проєкт договору. Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту договору є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його укладення на новий строк. Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект договору оренди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти договір оренди, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо укладення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення
Тобто реалізація переважного права на укладення договору оренди землі, передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою процедури і строків.
При вирішенні спору між сторонами договору оренди землі щодо реалізації орендарем переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, суд також має з`ясувати, чи досягнуто між сторонами згоди щодо істотних умов договору.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29 червня 2022 року в справі № 692/531/21.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 є територія України в АР Крим, яка згідно Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
На офіційному сайті Укрпошти є повідомлення, що починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ "Укрпошта" з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ "Укрпошта" не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим. Укрпошта призупинила приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим.
У справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18 (постанова від 10.04.2018 року), Велика Палата Верховного Суду погодилася з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, які вирішуючи спір, встановивши, що орендарем не дотримано положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, дійшли висновку про те, що загальний зміст поняття "повідомлення" передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.
Зазначене свідчить і про неможливість орендодавця повідомити орендаря про наявність заперечень щодо укладення договору оренди землі.
Публікація позивачем оголошення в газеті «Вперед» про своє бажання скористатись переважним правом на укладення договору оренди з відповідачем та його запрошення з`явитися до них для перемовин щодо дня та місця підписання додаткової угоди, не є належним виконанням зобов`язання перед відповідачем. При цьому суд враховує, що проєкт договору оренди землі у зазначеному повідомленні відсутній. Таким чином зазначена публікація є формальною.
Водночас, не отримання відповідачем листа - повідомлення орендаря про поновлення Договору оренди землі, на думку суду, зумовлено насамперед об`єктивними непереборними обставинами, пов`язаними із його проживанням на тимчасово окупованій території, та встановленням у зв`язку із цим законодавчої заборони переміщення послуг (в тому числі поштового зв`язку) з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, а не нехтуванням з його боку та невжиттям розумних, адекватних добросовісних заходів (проявом бездіяльності) щодо вирішення долі належного йому майна, розташованого на іншій території України.
Також суд враховує, що хоча й орендарем вносилася орендна плата на депозит нотаріуса для передачі орендодавцеві, проте належних доказів про її отримання чи повідомлення орендарем орендодавця про передачу коштів на депозит нотаріуса суду не надано.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 9 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (пункт 14)).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожен суб`єкт цивільного права повинен виконувати свої обов`язки, якщо вони випливають з закону або звичаю (стаття 7 ЦК України). Для цього воля такого суб`єкта має формуватися таким чином, щоб його дії були правомірними. Якщо ж суб`єкт цивільного права не виконує свій обов`язок добровільно, хоча має юридичну та фактичну можливість його виконати, то це свідчить про дефект його волі.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, як система правового і суспільного устрою, де природні права і свободи людини знайшли загальне визнання та законодавче закріплення, визнані найвищою цінністю суспільства, а їхнє забезпечення стає пріоритетом держави.
Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.
Таким чином, суд, виходячи із принципу верховенства права, справедливості та пріоритетності ширших за обсягом прав власника (орендодавця) земельної ділянки у порівнянні із правами орендаря, беручи до уваги очевидну відсутність у відповідача відомостей про наміри позивача поновити строк дії Договору оренди землі, не знаходить підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, а тому у задоволенні позову СФГ «Дєдов» необхідно відмовити.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264-265, 268, 280-284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства «Дєдов» в інтересах якого діє представник адвокат Кривенко Михайло Петрович до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду). У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 12.02.2026.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
Суддя: І.В. Максимович