РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 571/2161/25

Провадження № 22-ц/4815/259/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року у складі судді Верзун О. П., ухвалене в с-щі Рокитне Рівненської області, повний текст якого складено 31 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №363817384 від 19.05.2023р. у розмірі 114037,50 грн., яка складається з 25000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту; 89037,50 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних, достатніх, достовірних доказів на підтвердження відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 , адже кредитним договором № від 19.05.2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , не порушуються права і законні інтереси ТОВ «Юніт Капітал», оскільки відсутні підтвердження передачі права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача, а тому останнє не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

Вважаючи рішення суду незаконним, ТзОВ «Юніт Капітал» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі первинний кредитор) та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 (далі Договір факторингу 1), відповідно до якого (п. 8.2) строк його дії закінчується 28.11.2019 року. У подальшому Первинний кредитор та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод, якими вносилися зміни до Договору факторингу 1, зокрема: - №19 від 28.11.2019р., відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2020р.; - №26 від 31.12.2020р., відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2021р.; - №27 від 31.12.2021р., відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2022р.; - №31 від 31.12.2022р., відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2023р.; - №32 від 31.12.2023р., відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2024р. Таким чином, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме 28.11.2018р.-31.12.2024р. Передача прав вимоги до боржників здійснюється на підставі Реєстрів прав вимоги, що містять перелік конкретних прав вимоги, а не у день укладення Договору факторингу 1. 20.06.2023 року Первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги №234 до Договору факторингу 1, відповідно до якого останній набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 48477,50 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання Відповідача перед Первинним кредитором. Факт підписання Реєстру прав вимог після укладення Кредитного договору, виключає сумніви щодо наявності у Первинного кредитора прав, які могли бути передані Фактору, та підтверджує, що перехід прав вимоги відбувся на законних підставах і в межах чинного договірного регулювання. Подані позивачем договори факторингу, протоколи погодження та витяги з реєстру прав вимоги самі по собі є достатніми для підтвердження заявлених вимог. Акти звірки, виконують допоміжну функцію та додатково підтверджують сплату суми фінансування Фактором Клієнту, що свідчить про послідовність та узгодженість правової позиції Позивача. На момент включення цього кредитного договору до реєстру , право вимоги вже існувало та відступлено ТОВ «Таліон Плюс» на підставі реєстру прав вимоги, що є предметом договору факторингу №28/1118-01. Отже, суд зробив помилковий висновок щодо предмету факторингу, що вплинуло на відмову у задоволенні позову. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на виконання Договору факторингу 2, підписали Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024р. до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 04.06.2025р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Скаржником укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю (Договір факторингу 3), відповідно до якого Скаржнику відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач на виконання Договору факторингу 3 підписали Реєстр Боржників № б/н від 04.06.2025р. до Договору факторингу 3, за яким від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Позивачем долучено до матеріалів справи схему переходу прав вимоги із відображенням та деталізацією кожного етапу переходу (сторінка 8 позовної заяви). У Договорах факторингу 1, 2, 3 усі зазначені істотні умови дотримані. Вважає, що позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі. Також вказує, що позивач поніс, у зв`язку із розглядом даної справи у суді першої та апеляційної інстанції, судові витрати: - судовий збір за розгляд в суді першої інстанції 2422,40 грн.; - судовий збір за розгляд в суді апеляційної інстанції 3633,60 грн.; - витрати за надання правової допомоги в суді першої інстанції 7000 грн. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 363817384 від 19.05.2023 року у розмірі 114 037,50 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 13056,00 грн., а саме: судовий збір у розмірі 6056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно заявки від від 19.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою отримання грошових коштів в кредит у сумі 25000,00 грн. на строк 1 (день), зазначивши номер банківської картки НОМЕР_1 хх-хххх-3619.

19.05.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , уклали договір № , за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, на суму 25000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно договору, Правил надання грошових коштів у позику (п.2.1. договору). Перший транш кредиту надається у сумі 25 000 грн. Орієнтовна дата повернення кредиту 20.05.2023. Другий та решта траншів - протягом дисконтного періоду (п.2.3. , п. 2.4. договору). Дисконтний період 1 день і може продовжуватися (п.3.1. та п. 3.2. договору).

Укладенню договору передувало ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт».

Договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Згідно з платіжним дорученням від 19.05.2023, довідкою ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога», а також, наданою випискою АТ КБ «Приват Банк», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через АТ КБ «Приват банк» перерахувало відповідачу на вказану ним банківську картку НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 25 000,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, виконаному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» боржник зобов`язаний до сплати 47 732,50 грн. боргу, з яких 25 000г рн. тіла кредиту, 23 477,50 грн. заборгованості за процентами. Боржником сплачено 30 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку.

Пунктами п.3.1.1. - 3.1.3 Договору визначено порядок сплати фінансування належної до сплати суми грошових коштів, що встановлюється у Реєстрі прав вимог окремо і сплачується фактором одним платежем протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимог, якщо інші умови не погоджені шляхом укладання додаткових угод. Фінансування сплачується на рахунок, зазначений у Розділі 13 Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

31.12.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії договору починається у момент визначений п. 8.1. і закінчується 31.12.2020 року, але у будь-якому разі до моменту виконання зобов`язань за цим Договором .

31.12.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у новій редакції. Відповідно до п.8.2. договору строк договору закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Пункт 3.1.3. Договору в новій редакції передбачає, що сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено дію договору до 31.12.2022 року.

31.12.2022 та 31.12.2023 на підставі додаткових угод № 31 та №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено строки його дії до 31 грудня 2023 року та 31 грудня 2024 року відповідно.

Відмова суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» обґрунтована відсутністю доказів переходу до нього права вимоги від первісного кредитора, і апеляційна скарга базується на спростуванні такого висновку місцевого суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у підтвердження переходу права вимоги посилається на підписання сторонами Реєстру прав вимоги № 234 від від 20.06.2023, проте, у підтвердження факту оплати за договором надає Акт звірки розрахунків станом на 31.12.2023 за сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 234 від 20.06.2023 року за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 234 від 20.06.2023 року.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. З наведено слідує, що договір факторингу є оплатним.

За положеннями цивільного права залежно від моменту, з якого правочини вважаються дійсними, тобто породжують цивільні права і обов`язки, зобов`язують сторін, розрізняють консенсуальні правочини, які є дійсними з моменту досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах та реальні правочини. Реальні правочини - це правочини, які вважаються дійсними не відразу після досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, а тільки після вчинення на основі досягнутої згоди певної фактичної дії - передачі майна, грошової суми тощо. Виходячи із п. 3.1.3. Розділу 3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (як у старій редакції, так і у новій), сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта, тобто цей договір є оплатним та реальним.

Таким чином, на підтвердження факту зарахування коштів на рахунок клієнта, має долучатися платіжний документ у підтвердження проведення фінансової операції, зокрема, платіжна інструкція, яка є документом первинного бухгалтерського обліку.

У підтвердження фінансування позивачем надано Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 234 від 20.06.2023 року та Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 зі сплати фінансування на Реєстром прав вимоги № 234 від 20.06.2023 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, однак вони не є документами первинного бухгалтерського обліку, не замінюють собою платіжний документ, а відтак, не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту проведення фінансової операції та зарахування коштів на рахунок клієнта.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Таким чином, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку з нормами законодавства, яке їх регулює, беручи до уваги судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, висновки якого є обов`язковими до врахування апеляційними судами, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність факту переходу до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за договором факторингу від 28 листопада 2018 року до відповідача за Кредитним договором № від 19.05.2023 року, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушених прав та інтересів ТОВ «Юніт Капітал», за захистом яких останнє звернулося до суду з цим позовом, та, відповідно, законність і обґрунтованість відмови суду першої інстанції у задоволенні позову.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.