УХВАЛА

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 761/39546/24

провадження № 61-1495ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», Державної адміністрації служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування майнової й моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами (п`ять аналогічних касаційних скарг) на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року.

Подані касаційні скарги не можуть бути прийняті касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі

№ 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) висновувала, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності в справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції»

від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і

№ 18589/02)).

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 квітня 2021 року в справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

У касаційних скаргах заявник вживає зневажливі висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів, що відображають зневажливе ставлення заявників до судової гілки влади, інших учасників справи, надають зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, а також особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо під час оформлення процесуального документа.

Зокрема, заявник зазначає:

«…суди «протягнули свої рішення у справі № 761/39546/24 за відсутності у ній моїх письмових та фото-доказів і змушені були повернути їх до справи…», «…це не дозволило б судді Притулі Н. Г. виносити такі невмотивовані та необ`єктивні висновки і значно ускладнило б винесення рішення від 06.03.2025 в тому вигляді, в якому воно є.», «Відчуваючи складність судової справи…, суддя Шевченківського районного суду провела процес в такому форматі, що в ході судового розгляду справи я не міг домогтися ні предметного спростування…, ні координаційної участі самої судді Притули Н. Г., позиція якої полягає лише в оголошенні етапів розгляду та мовчазному спостереженні за тим, що відбувається між учасниками суду.», «…Шевченківський районний суд м. Києва та Київський апеляційний суд у своїх рішеннях озираються на вищі судові інстанції і фактично вже довели свою нездатність врегулювати даний спір на своєму рівні.», «…і це чомусь роздратувало суддю Шебуєву В. А., яка примусила мене своїм зауваженням припинити своє право на подання доказів.», «…це є показовим прикладом того, коли суддя, заздалегідь сформувавши своє ставлення до справи та вже напевно знаючи про її результат, не змогла впоратись зі своїми емоціями, побоюючись того, що запланований суддями хід процесу може бути порушено на користь позивача.», «…вже тільки суддівська поведінка судді Шебуєвої В. А. свідчить про те, що судді Київського апеляційного суду не мали намірів об`єктивно та неупереджено розглядати судову справу № 761/39546/24 і винесли своє рішення за заздалегідь узгодженим між собою планом.», «…суддя…зманіпулювала нормами Конвенції на користь Відповідачів і не дослідивши мої відеодокази, зробила висновки на основі своїх здогадок та припущень.», «…колегія суддів приховала цей ганебний факт. А щоб не було знайдено «кінців» фальсифікації, Київський апеляційний суд не долучив цю скаргу до матеріалів судової справи…», «…Київський апеляційний суд…захистив позицію судді Притули Н. Г., яка мала би нести дисциплінарну відповідальність за підтасовування фактів.», «…оберігаючи Національну поліцію від моїх «нападок», цитування мною на захист клопотання норми процесуального законодавства суддя Шебуєва В. А. назвала «повчанням» суду.», «…колегія суддів просто «прикрила» порушення процесуального та матеріального права суддею Притулою Н. Г. та її сфабриковане, нічим не обґрунтоване рішення…», «…дії колегії суддів… Оніщука М. І., Шебуєвої В. А. та судді Кафідової О. В. були спрямовані на те, щоб питання, які були підняті мною в апеляційні скарзі, взагалі не обговорювались та не розглядались на судовому процесі.», «Весь судовий процес був збудований на «чесному слові», яке Київський апеляційний суд, як і суд першої інстанції, прийняв за істину.», «…це є ще однією маніпуляцією апеляційного суду, яка свідчить про відсутність бажання колегії суддів дотримуватися процесуальних вимог…», «…суд продемонстрував, що дана судова справа має корупційний зміст і в ній задіяний адміністративний ресурс, в інтересах якого і діяв Київський апеляційний суд.», «І поки суди обтяжені захистом злочинців від відповідальності…», «…я маю тверді підстави наголошувати на змові між суддями та Відповідачами а також констатувати наявність тиску на суди адміністративного ресурсу в особі Відповідача-4, який без будь-яких роз`яснень, двічі не з`явився на засідання судів…», «Я звинувачую Шевченківський та Київський апеляційний суди в пасивні співучасті у замовному вбивстві колишнього державного службовця Апарату РНБОУ ОСОБА_1 , яке ініційоване представниками урядової мафії колишньої помаранчевої команди.», «В обмеженні мого права на захист колегією суддів Київського апеляційного суду вбачаю співпрацю між судом та Відповідачами. Я також вбачаю в цьому вплив адміністративного ресурсу в особі Офісу Президента України… який не хоче втрачати свій вплив на кібернетичну станцію … та пручається її реформуванню…», «Я звинувачую Київський апеляційний суд у єдності із замовниками та виконавцями фізичної ліквідації ОСОБА_1 кібернетичною зброєю, переданою в користування казенному підприємству масонським урядом Арсенія Яценюка.», «Повторивши процесуальну інертність Шевченківського районного суду, так само вчинив і Київський апеляційний суд…», «…суддя Шевченківського районного суду м. Києва і сформувала свої так звані внутрішні переконання - но своїх здогадках та вказівці «зверху»», «Саме таку страту провели зі мною головорізи Ющенка в особі КП «Укрспецзвязок»-ТІЗ «ОБРЙ-К»» (мову оригіналу збережено).

Частиною третьою статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 касаційних скарг в такій редакції виявом неповаги до суду тазловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим його касаційні скарги необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», Державної адміністрації служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування майнової й моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська