ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 405/1488/25

провадження № 22-ц/4809/428/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйова І.О.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 року (суддя Шевченко І.М.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк», Банк) звернулося до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором №AN2ВСТ27 від 22 червня 2021 року (далі Кредитний договір) у розмірі 153959,36 грн станом на 19 березня 2025 року, яка складається з наступного: 88 445,50 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 65 513,86 грн залишок заборгованості за процентами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 (Позичальник)звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

22 червня 2021 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклав з Банком Кредитний договір щодо надання кредиту у розмірі 100 000,00 грн строком на 40 місяців (тобто до 21 жовтня 2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту.

Стверджується, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало у повному обсязі.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідач станом на 19 березня 2025 року має заборгованість у розмірі пред`явленої до стягнення суми.

Відповідно до поданих до суду першої інстанції письмових пояснень (заперечень щодо задоволення позовних вимог) відповідач вказує, що заява про надання послуги «Швидка готівка» від 22 червня 2021 року та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту ним не підписувалися. На переконання відповідача, запис в кінці зазначених документів «22-06-2021 15:34 підтверджено простим електронним підписом за ідентифікатором +31» може свідчити лише про ідентифікацію особи за номером телефону, але не про електронне підписання документу. Наголошує, що на обох документах значиться однакова дата та час до секунд (22-06-2021 15:34), а тому навіть технічно ознайомлення з умовами правовідносин не могло відбутися. Вважає, що наведене свідчить про шахрайські дії Банку, підроблення документів з метою нарахування та стягнення в судовому порядку неправомірної матеріальної вигоди. Стверджує, що ним не заперечується отримання кредиту в сумі 100 000,00 грн, однак не визнаються нараховані відсотки, оскільки Банком не були роз`яснені умови кредитування та не було повідомлено про розмір відсоткової ставки. На підтвердження своїх доводів щодо підроблення Банком документів звертає увагу на те, що у позові мова йде про 40 місяців кредитування, такий же період відображено і в виписці по рахунку, натомість в Заяві про умови кредитування значиться строк надання кредиту 36 місяців. З виписки по кредиту вбачається, що відповідач сплатив в рахунок повернення виданих Банком 100 000,00 грн кошти в загальній сумі 48 006,00 грн, відповідно залишком є 51 994,00 грн. Таким чином, відповідач визнає позовні вимови АТ «А-Банк» частково, на суму 51 944,00 грн, в іншій частині просить суд відмовити у задоволені позовних вимог (а.с. 46-50).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №AN2BCT27 від 22 червня 2021 року у розмірі 51994,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; здійснено розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданої Банком виписки, кошти в сумі 100000,00 грн були надані Позичальнику і останній ними скористався. Факт видачі кредитних коштів сторонами визнається.

В той же час, судом зауважено, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із банківськими документами та погодження із ними, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги.

На переконання суду, ідентифікація особи не може підмінювати електронний підпис, оскільки наведені дії є різними за своєю суттю та значенням. Разом з тим, як вбачається, з наявної в матеріалах справи Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №AN2BCT27 від 22 червня 2021 року, вона не містить особистого підпису відповідача і не містить електронного підпису, натомість, у заяві зазначено лише про ідентифікацію особи за телефонним номером. Наведене, за висновком суду першої інстанції, свідчить про неузгодження умов кредитування і відповідно відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитом, на яких наполягає позивач.

Врахуваши, що матеріали справи містять докази надання відповідачу кредитних коштів на суму 100000,00 грн і дані обставини визнаються відповідачем, суд виснував, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, згідно з випискою по кредиту за період з 22 червня 2021 року по 19 березня 2025 року відповідавчем в рахунок погашення кредитної заборгованості було сплачено 48006,00 грн, а тому стягненню підлягають кошти в сумі 51994,00 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у даній справі, АТ «А-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 рокуу частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з порушенням матеріальних норм права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що договір підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП-паролем).

Наголошує, що у разі, якщо один із документів було підписано простим електронним підписом у вигляді ОТР-паролю, то відповідач погодився на його використання. Сторони визнають ОТР- пароль електронним підписом клієнта. При здійсненні платіжних операцій в системах дистанційного обслуговування банкомат, термінал самообслуговування, на сайті https://a24.a-bank.com.ua, виконання в програмних комплексах маніпуляцій, спрямованих на успішне завершення платежу, прирівнюється до електронного підпису клієнта.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу, відзив

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 року, наголошуючи, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Разом з тим, підпис, який Банк називає «електронним підписом» на Анкеті-заяві на надання банківських послуг, заяві про надання послуги «Швидка готівка» №AN2BCT27 від 22 червня 2021 року, паспорті споживчого кредиту біля прізвища « ОСОБА_2 » не відповідає жодному з видів електронного підпису. Зазначене дає підстави стверджувати, що така відмітка про електронний підпис, таким підписом не являється.

Наполягає, що у заявах про надання кредиту зазначені вкрай невигідні умови, які Позичальником у жодному разі не могли бути погоджені. Вважає, що дії, які Банк вчиняє щодо стягнення з нього відсотків за користування кредитними коштами, є шахрайськими (а.с. 104-106).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року поновлено АТ «А-Банк» строк на апеляційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 року; відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 11 грудня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді на 04 лютого 2026 року о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 04 лютого 2026 року апеляційний суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив, що проголошення судового рішення у справі відбудеться 16 лютого 2026 року о 12 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 червня 2021 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 9). Згідно зі вказаною Анкетою-заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами становлять договір про надання банківських послуг.

Також 22 червня 2021 року відповідач підписав заяву про надання послуг «Швидка готівка» №AN2ВСТ27 (далі Заява), таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки, а також паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 9-11). Відповідно до п.п. 3 - 9 вказаної Заяви: мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 100 000,00 грн; строк кредиту - 36 місяців з 22 червня 2021 року до 22 червня 2024 року включно; процентна ставка (фіксована) - 50% на рік; розмір щомісячного платежу 5456,77 грн; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 410535.

Умовами заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить Кредитний договір.

Вказані заяви, паспорт споживчого кредиту, а також таблиця обчислення вартості кредиту містять відмітку про їх підписання ОСОБА_1 простим електронним підписом, за ідентифікатором + 31.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав Позичальнику грошові кошти у сумі 100000,00, що підтверджується меморіальним ордером №TR.18142171.28591.65137 від 22 червня 2024 року (а.с. 13).

Згідно з випискою по кредиту від 19 березня 2025 року заборгованість відповідача за період з 22 червня 2021 року по 18 березня 2025 року станом на 18 березня 2025 року складає 153959,36 грн (а.с. 14-15).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 19 березня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 153959,36 грн, з яких : 88445,50 грн - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 65513,86 грн - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість (а.с. 12-13).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає не у повній мірі.

Так, за доводами відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, Позичальник не підписував жодного з доданих Банком до позову документів, які у своїй сукупності складають Кредитний договір (заяву про надання послуг «Швидка готівка», Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення вартості кредиту).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст.639 ЦК України).

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ча. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір підписаний Позичальником за допомогою простого електронного підпису, про що є відмітка у відповідних графах Заяви, Таблиці та Паспорту.

При цьому, у справі, що переглядається відповідач стверджував, що тривалий час користується послугами Банку, а тому, приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, погодився на комунікацію Банку з Клієнтом за допомогою SMS-повідомлень, SMS-паролів, SMS-підтверджень, у тому числі використання повідомлень у додатку. Відповідно до Умов та Правил механізм отримання згоди від Клієнта шляхом авторизації за допомогою мобільного телефону і OTP-пароля наступний: Банк генерує OTP-пароль і відправляє його Клієнту в тілі SMS-повідомлення/ повідомлення мобільного додатку c зазначенням інформації, яка буде ним підтверджуватися. Для підтвердження згоди, Клієнт передає отриманий OTP-пароль у відповідному SMS-повідомленні/ повідомленні мобільного додатку або шляхом введення цього пароля у відповідному рядку використовуваного сервісу. У разі збігу пароля з відправленим Клієнту, Банк перевіряє номер мобільного телефону Клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі ABank24 і /або MobileBanking. У разі, якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону Клієнта, вважається, що Клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі цих Умов і правил, згідно якого Клієнту надаватимуться витребувані ним послуги. Сторони визнають співпавший ОТР- пароль електронним підписом Клієнта.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача щодо непідписання ним Кредитного договору, оскільки, всупереч вимогам процесуального закону про докази та доказування, останнім не доведено у встановленому ЦПК України порядку існування між сторонами будь-якої іншої правової підстави отримання Позичальником від Банку кредитних коштів у сумі 100000,00 грн, аніж Кредитний договір, неналежне виконання відповідачем умов якого є підставою пред`явленого у даній справі позову.

Апеляційним судом враховано також, що відповідачем не заперечується, що він користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за Кредитним договором, що також вбачається з наданих Банком розрахунку заборгованості та виписки по кредиту.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів саме на підставі Кредитного договору та неповернення їх Кредитодавцю у встановлений строк, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої позивачем доведено у встановленому процесуальним законом порядку, тоді як відповідачем не спростовано.

Щодо доводів відповідача про непогодження у повному обсязі з боргом за відсотками за користування кредитом та визнання ним, у зв`язку з викладеним, лише залишку неповернутої ним суми кредиту, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч.ч. 1-3 ст. 1056 - 1 визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти вимог Банку про стягнення процентів, відповідач, зокрема, вказує на те, що не міг погодитися на такі невигідні умови договору як сплата 50% річних за користування кредитом.

Водночас, доказів односторонньої відмови Позичальника від Кредитного договору з одночасним поверненням Банку у повному обсязі отриманих кредитних коштів чи звернення Позичальника до Банку з метою зміни умов Кредитного договору, матеріали справи не містять.

Колегією суддів зважено на те, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися, а також зважати на обсяг взятих на себе зобов`язань за таким договором.

У даному випадку, укладаючи Кредитний договір, сторони погодили усі його істотні умови, у тому числі вид, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, строк кредитування. Відповідачем не спростовано, що при укладенні Кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши характер правочину і всі його істотні умови.

Щодо неузгодженості, на яку вказує відповідач, у змісті позовної заяви, де строк кредитування зазначений 40 місяців, та умовами Кредитного договору, де погоджений сторонами строк кредитування складає 36 місяців з 22 червня 2021 року по 22 червня 2024 року, апеляційний суд відзначає, що викладене не вплинуло на обґрунтованість пред`явленої до стягнення суми відсотків за користування кредитом.

Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались позивачем за період з 22 червня 2021 року по 24 січня 2024 року, тобто у межах визначеного у Кредитному договорі строку кредитування, та склали 65513,86 грн, тобто пред`явлену до стягнення з відповідача суму. Із виписки по кредиту також вбачається, що поза погодженим сторонами у Кредитному договорі строком кредитування позивачем не здійснювалось жодних нарахувань.

Отже, матеріали справи свідчать, що нарахування процентів у сумі 65513,86 грн здійснено позивачем відповідно до умов Кредитного договору, у межах строку кредитування, за передбаченою Кредитним договором процентною ставкою та враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати за договором.

Оскільки наведеного судом першої інстанції безпідставно враховано не було, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволенню.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 16 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк»заборгованість за кредитним договором №AN2ВСТ27 від 22 червня 2021 року станом на 19 березня 2025 року у розмірі 153 959,36 грн, де: 88 445,50 заборгованість за наданим кредитом, 65 513,86 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати зі сплати судового збору у суді першої інстанції у сумі 2422,40 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний