Єдиний унікальний номер: 378/1820/25
Провадження № 2/378/177/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Коллект Центр» з посиланням на те, що 24.06.2020 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 01412), відповідно до умов якого кредитодавець надав споживачу кредит у сумі 15000 грн. на строк до 05.07.2022, зі сплатою процентів у розмірі 55,00 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальнику кредитні кошти на умовах та в розмірі, передбачених договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує.

25.01.2021 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір № 198, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило права вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

26.01.2021 було укладено договір № 04/26/012021/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 01412) в розмірі 29385,04 грн., з яких: 14281,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15102,80 грн. заборгованість за нарахованими процентами.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 29385,04 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 13000 грн..

Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 14 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 116-117). Відповідачу надано строк на подання відзиву.

Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «Коллект Центр» в позовній заяві просить справу розглядати без участі представника (а.с. 2-6).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 120, 127), відзив на позовну заяву не надав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.06.2020 підписав анкету заяву на надання споживчого кредиту та уклав з АТ «Укрсиббанк» договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0, відповідно до якого банк на підставі наданих клієнтом відповідно до законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розміщеного на сайті банку й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України, який обслуговується згідно цього договору-анкети та правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» (а.с. 21-23, 62).

Відповідно до п. п. 1.2 договору анкети сторони погодили, що банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами.

Правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір-анкету, сторони підтвердили, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі-анкеті та в правилах. Підписи сторін під цим договором-анкетою вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому, після підписання сторонами цього договору-анкети, правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору-анкети (п. 1.4).

Відповідно до п.п. 2.1.1 кредитного договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 15000 грн.. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 05.07.2022.

Про доступний ліміт використання кредиту банк повідомляє клієнта шляхом направлення інформаційного повідомлення на персональний та безпечний номер телефону клієнта, наданий банку клієнтом згідно умов цього договору-анкети (п. 2.1.3).

Пунктом 2.1.4 договору-анкети погоджені умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду 0%; Пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів.

Орієнтовна загальна вартість ліміту кредитування 77520 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування 55% (п. 2.1.5).

Пунктом 2.14 договору-анкети погоджено, що договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту укладення договору-анкети, усі додатки до договору є невід`ємною частиною договору.

Позивачем до позовної заяви також додано копії паспорта споживчого кредиту та довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які підписані особисто відповідачем (а.с. 47, 65).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Отже, встановлено, що вказаний договір анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умов кредитування (з Правилами) № 0 від 24.06.2020, власноручно підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, сторони визначили всі істотні умови договорів, а тому, саме з 24.06.2020 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір-анкета є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В судовому засіданні також встановлено, що АТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання за вказаним договором - анкетою від 24.06.2020, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановивши на ньому кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. на строк до 24 місяців з дати встановлення ліміту (із можливістю подальшої пролонгації), що підтверджується витягом з виписки по позичковому рахунку, наданим АТ «Укрсиббанк» на виконання ухвали судді Ставищенського районного суду від 14.01.2026 (а.с. 135-137).

У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5.

25.01.2021 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 198 (а.с. 66-70), відповідно до якого клієнт АТ «Укрсиббанк» відступає фактору ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань, в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором.

З копії платіжного доручення № 2215 від 25.01.2021 (а.с. 71) та Акту взаємозаліку від 25.01.2021 (а.с. 72) вбачається, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» сплатило АТ «Укрсиббанк» ціну згідно вказаного договору факторингу.

Згідно копії акта приймання-передачі права вимоги від 25.01.2021 до договору факторингу № 198 від 25.01.2021 (а.с. 73), АТ «Укрсиббанк» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором та реєстром боржників.

Відповідно до витягів з Реєстру боржників до договору факторингу №198 від 25.01.2021 (а.с. 7-9), у вказаному реєстрі ОСОБА_1 під порядковим номером 57 значиться як боржник за договором № 0, сума заборгованості за яким 18323,39 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 4041,15 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією.

26.01.2021 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 04/26/01/2021/1 (а.с. 10-14), відповідно до якого клієнт ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступає фактору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору факторингу, сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги становить 2310800 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору факторингу, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування до 10.02.2021, включно.

Згідно з п. 4.1. Договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань, в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 1, 2 до цього договору), що підписується одночасно з реєстром боржників в день підписання цього договору.

З копії платіжного доручення № 192500003 від 24.03.202, № 193320002 від 26.03.2021 (а.с. 16, 17) та Акту взаємозаліку від 26.01.2021 (а.с. 18) вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» ціну згідно вказаного договору факторингу.

Згідно копії акта приймання-передачі права вимоги від 26.01.2021 до договору факторингу № 04/26/012021/1 від 26.01.2021 (а.с. 19), ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором та реєстром боржників.

Відповідно до копії витягів з Реєстру боржників до договору факторингу № 04/26/012021/1 від 26.01.2021 (а.с. 20, 24-26), у вказаному реєстрі ОСОБА_1 під порядковим номером 57 значиться як боржник за договором № 0, сума заборгованості за яким 18323,39 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 4041,15 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією.

Згідно з наданим позивачем копії розрахунку (а.с. 113) заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26.01.2021 становить 18323,39 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 4041,15 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією; заборгованість станом на 10.01.2023 становить 29385,04 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 4041,15 грн. заборгованість за відсотками, 11061,65 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими після відступлення прав вимоги ТОВ «Кредит Капітал»; 0,30 грн. заборгованість за комісією.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 (а.с.27-38), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

04.02.2025 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено додаткову угоду № 10/6 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 (а.с. 39-40), відповідно до якої сторони у зв`язку із виявленням технічної помилки (опис) вирішили внести зміни в реєстри боржників, що є додатками до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01.

З копії Акту зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 41-42), вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» виконало зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал» за вказаним договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно копій актів прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 43, 44), ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників.

Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників від 10.01.2023 до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 45-46, 48-49), у вказаному реєстрі ОСОБА_1 під порядковим номером 63257 значиться як боржник за кредитним договором, сума заборгованості за яким 29385,04 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 15102,80 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 112) заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.12.2025 становить 29385,04 грн., з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 15102,80 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією.

ТОВ «Коллект Центр» жодних нарахувань за вказаним договором не здійснювало.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь позивача.

Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав.

Згідно ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором АТ «Укрсиббанк» кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до «ФК «Інвестохіллс Веста» та до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а в подальшому до позивача ТОВ «Коллект Центр», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості в розмірі 29385,04 грн., з яких з яких: 14281,94 грн. - заборгованість за основним боргом, 15102,80 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. заборгованість за комісією.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволени позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн..

Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підтвердження витрат ТОВ «Коллект Центр» на правничу допомогу надано копії: договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с. 57-60), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 61), заявка на надання юридичної допомоги № 2290 від 03.11.2025 (а.с. 63), витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 (а.с. 64), відповідно до яких розмір гонорару за надання правничої допомоги становить 13000 грн., в тому числі надання усної консультації (2 год) - 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 год) 9000 грн..

Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ «Коллект Центр» послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» з надання правової допомоги.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що дана справа для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує зібрання великого обсягу доказів, залучення до участі у справі інших учасників.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Слід зазначити, що звернення до суду з позовами про стягнення боргу за кредитним договором носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат та часу у загальному розмірі 5 годин. Витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Таким чином, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 207, 526, 530, 598-599, 610-612, 625, 628, 638-639, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 0 1412) від у розмірі 29385 (двадцять дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 04 копійки, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя Т. Н. Скороход