ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2653/26 Справа № 211/9210/25 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Міський тролейбус»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача адвоката Мотуза Олександра Володимировича та відповідача Комунального підприємства «Міський тролейбус» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року, ухваленого у м. Кривий Ріг суддею Ніколенко Д.М., (дата складання повного тексту судового рішення 05.11.2025), та на додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року, (повне судове рішення складено 04.12.2025),

В С Т А Н О В И В

В серпні 2025 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Міський тролейбус» (далі КП «Міський тролейбус») та просив зобов`язати КП «Міський тролейбус» розробити графік змінності на 2025 та 2026 рік для водія тролейбуса служби експлуатації депо №2 Голобородько Т.М., в якому зазначити тривалість зміни у годинах та хвилинах, початок та закінчення зміни, початок та кінець перерви на обід, кількість робочих та вихідних днів в кожному місяці, норму годин, яку потрібно відпрацювати кожного місяця, та подати його на затвердження до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Комунального підприємства «Міський тролейбус» (далі ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус»); - стягнути з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 163 107,84 грн.; - стягнути з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову представник зазначив, що ОСОБА_1 з 16.12.2017 працює у КП «Міський тролейбус», на даний час на посаді водія тролейбусу міського пасажирського транспорту 3 класу. Відповідно до протоколу № 5 загальних зборів ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» від 22.12.2022, ОСОБА_1 було обрано членом профспілкового комітету. Задля отримання відомостей про свій графік змінності на 2025 рік, позивач 30.12.2024 звернулася до відповідача з вимогою ознайомити її з графіком змінності на 2025 рік. 31.12.2024 відповідач своїм листом № 3456 надав позивачу графік змінності на 2025 рік з річним балансом годин в кількості 1 992 год. та зміни до графіка змінності на 2025 рік на період воєнного стану 01.01.2025-07.02.2025 з річним балансом годин в кількості 2 000 год. без відповідного погодження з профспілкою та директором КП «Міський тролейбус».

У зв`язку з відсутністю відповіді на свій лист, позивач 07.01.2025 знову звернулася до відповідача з проханням ознайомити її з графіком змінності на 2025 рік. 10.01.2025 відповідачем було направлено лист № 90 позивачу, в якому було зазначено, що графіки змінності для водія служби експлуатації депо № 2 ОСОБА_1 на 2025 рік, які були призначені для погодження з головою профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» Фармагою О.М., були випадково направлення позивачу. 08.01.2025 відповідачем знову було направлено до голови профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» Фармаги О.М. подання № 54 «Про погодження графіків змінності на 2025 рік», в тому числі графік змінності для позивача. До подання були долучені графіки щодо інших працівників підприємства, які відповідають чинному законодавству, в них зазначено якого саме дня у водія зміна, коли вихідні, чітко зазначено тривалість зміни, початок та кінець зміни, а також початок та кінець обідньої перерви. Однак, у графіку змінності позивача знову ж таки такої детальної інформації немає, а зазначено тільки дні, коли є зміни та вихідні.

Суть заперечень позивача і профкому проти наданого відповідачем графіку полягає в тому, що даний графік містить лише дні робочих змін позивача, однак, тривалість змін, час початку і час завершення, так само як і час початку та завершення перерви на обід, не зазначається. Про дані умови роботи позивач повинна додатково дізнаватись у роботодавця за день до початку робочої зміни. Задля ознайомлення з графіком змінності, позивач неодноразово зверталася до відповідача, на що отримала відповідь у вигляді листа № 350 від 07.02.2025, в якому йдеться про те, що графіки змінності для водіїв тролейбуса служби експлуатації депо № 2 були узгоджені всіма профспілковими організаціями, в тому числі і головою профспілки членом якої вона є.

У зв`язку з цим, позивач 11.02.2025 звернулася до своєї профспілки за отриманням роз`яснення щодо погодження її графіку змінності, на що отримала негативну відповідь та запевнення, що профспілка не погоджувала жодного графіку змінності для неї. Так, для організації роботи позивача, профспілка своїм листом від 11.02.2025 № 08 знову звернулася до директора КП «Міський тролейбус» з вимогою надати належним чином графік змінності для позивача. Відповіді на даного листа профспілка так і не отримала.

Після спливу тривалого проміжку часу, позивач так і не отримала свій графік змінності на 2025 рік, тому профспілковим комітетом 16.04.2025 року було прийнято рішення самостійно розробити та надати для затвердження графік змінності до директора КП «Міський тролейбус», який відповідає діючому законодавству, колективному договору та має схожу концепцію з графіками інших водіїв на підприємстві, які були затвердженні і профспілкою, і КП «Міський тролейбус». Відповідачем було відмовлено у погоджені графіку позивачу, який був наданий профспілкою, своїм листом № 999 від 22.04.2025. Тому задля забезпечення можливості виконувати трудові обов`язки позивача, профспілкою було повторно направлено листа 05.05.2025 № 16 до директора КП «Міський тролейбус» разом з графіком змінності позивача задля погодження цього самого графіку, а у випадку непогодження надати власний графік змінності, в якому буде зазначено час початку та закінчення кожної зміни, час початку та закінчення обідньої перерви, норму робочого часу на весь обліковий період. Однак, відповіді на даний лист профспілка так і не отримувала.

За весь час, коли відповідач не ознайомлював позивача з її графіком роботи на підприємстві на 2025 рік, а саме з 06.01.2025, позивач кожного дня з понеділка по п`ятницю з`являлася на робочому місці в очікуванні організації робочого процесу на 2025 рік, а також ознайомлення її із графіком змінності на 2025 рік, що підтверджується відповідними повідомленнями з 30.12.2024 по 18.07.2025. Отримуючи дані повідомлення, відповідач постійно надавав відповідь, у яких зазначав, що графік змінності знаходиться на дошці об`яв в диспетчерському пункті служби експлуатації депо №2, узгоджений з керівництвом підприємства, а позивач ознайомлена з ним.

Таким чином, оскільки станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не розроблений графік змінності для позивача з чітко визначеним часом початку та кінця зміни, початку та кінця обідньої перерви, а також зазначенням норми робочого часу на весь обліковий період, тобто на 2025 рік, це призводить до порушень прав позивача на працю, що позбавляє її можливості заробляти кошти для забезпечення належного рівня життя як свого, так і своєї неповнолітньої дитини, оскільки, починаючи з 06.01.2025 позивачу не виплачується заробітна плата, що підтверджується наказом № 258 від 20.02.2025.

Також додатково зазначено, що на підприємстві відповідача для інших працівників розробляються та затверджуються графіки роботи, які відповідають чинному законодавству та колективному договору, за аналогічною професією як і у позивача, на підтвердження чого надано графіки роботи водіїв на підприємстві КП «Міський тролейбус» у період з 2017 по 2022 рік. Таким чином, відповідач допустив порушення діючого законодавства у зв`язку з не розробленням та затвердженням графіку роботи для позивача. Фактично ж, не вказуючи у графіку змінності часу початку робочої зміни, відповідач позбавляє позивача можливості працювати, тобто усуває її від роботи.

У зв`язку з чим позивач має право на отримання від відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, який по суті має місце на даний час. Із довідки про заробітну плату позивача від 21.07.2025 вбачається, що у листопаді 2024 року позивач отримала заробітну плату у розмірі 8 824,39 грн., а у грудня 2024 року відповідно 8 808,87 грн., а всього 17 633,26 грн., за фактично відпрацьованих 16 днів, середньоденна заробітна плата складає 1 102,08 грн. З робочого графіку на 2025 рік, за яким позивач мала б працювати на думку відповідача, вбачається, що до роботи позивачу слід було стати з 01.01.2025, однак, оскільки вона була спочатку на лікарняному, а потім вихідна, виходити на роботу їй потрібно було б 06.01.2025, однак, відповідач до цього часу так і не ознайомив її з графіком роботи. Отже, суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід розраховувати з 06.01.2025 і при цьому враховувати, що позивач мала б працювати кожні чотири дні з наступними двома днями вихідних. Станом на момент подання цього позову позивач мала б відпрацювати за таким графіком 148 днів, а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно має скласти 163 107,84 грн. (1 102,08 грн. х 148 днів). З огляду на викладене вище, представник просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Міський тролейбус» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22) розробити графік змінності на 2025 рік та на 2026 рік для водія тролейбуса служби експлуатації депо № 2 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), в якому зазначити тривалість зміни у годинах та хвилинах, початок та закінчення зміни, початок та кінець перерви на обід, кількість робочих та вихідних днів в кожному місяці, норму годин, яку потрібно відпрацювати кожного місяця, та подати його на затвердження до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Комунального підприємства «Міський тролейбус» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22).

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Міський тролейбус» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування витрат на сплату судового забору 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року заяву представника позивача Мотуза Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення суду задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Міський тролейбус» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Обидві сторони оскаржили судове рішення по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Мотуз О.В. просив скасувати рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2025 року по дату винесення постанови суду.

На обґрунтування апеляційної скарги представник позивачки зазначив, що не вказуючи у графіку змінності часу початку робочої зміни, відповідач позбавив позивачку можливості працювати, тобто усунув її від роботи та не допустив реалізації нею свого права на працю, а отже вона має право на середній заробіток за час цього вимушеного прогулу.

У відзиві на дану апеляційну скаргу представник відповідача Комунального підприємства «Міський тролейбус» Приходько О.Я. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони позивача, а рішення в оскарженій частині без змін. Зазначив, що позивачка не була звільнена, переведена, відсторонена або усунута від роботи, немає жодного доказу який би свідчив, про заборону чи будь-які дії підприємства, щоб унеможливлювали вихід позивачки на роботу. Навпаки матеріали справи свідчать, що позивачка категорично відмовлялася отримувати наряд, не розписувалася у журналі наряду та відмовлялася виконувати роботу за нарядом. Представник заперечив аргумент апелянта, щодо відсутності деталізації до годин і хвилин у графіку змінності на обліковий період, що нібито свідчить про неможливість працювати і відповідно створює підставу для компенсації вимушеного прогулу. Вказує, що специфіка роботи водія міського електротранспорту за підсумованим обліком робочого часу передбачає комбіновану модель: графік змінності на обліковий період визначає чергування робочих і вихідних днів, а конкретний час виходу на лінію визначається щоденними нарядами (розкладами виходу на роботу). Такий підхід прямо відображений у спеціальному регулюванні, відповідно до якого водії мають бути ознайомлені з графіком роботи не пізніше ніж за 7 днів, а з нарядом/змінами не пізніше ніж за 2 дні до відповідної зміни. Отже відсутність «похвилинної» деталізації в річному графіку не означає відсутності інформації, необхідної для виходу на роботу, і сама по собі не формує підстав для компенсації «вимушеного прогулу».

У власній апеляційній скарзі на рішення суду по суті позову представник відповідача просив скасувати дане рішення в частині позовних вимог, які судом задоволено, а саме про зобов`язання підприємства розробити персональний графік змінності на 2025 та 2006 роки для ОСОБА_1 із зазначенням усіх параметрів зміни та подати його на затвердження ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус», та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги, здійснити відповідний перерозподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник відповідача просив його скасувати і ухвалите нове, яким заяву представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі у зв`язку із неправильним застосуванням норм процесуального права, зокрема статей 133, 137, 141 ЦПК України, без належної оцінки реальності, необхідності та співмірності заявлених витрат, без урахування фактичного обсягу процесуальних дій адвоката та характеру судового розгляду, з формальним підходом до мотивування розміру стягнутих витрат.

Відзивів на апеляційні скарги відповідача стороною позивача не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу сторони відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу позивачки, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідача підлягають задоволенню, а апеляційна скарга позивачки - відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 з 16.12.2017 працює у КП «Міський тролейбус» на посаді водія тролейбусу міського пасажирського транспорту 3 класу (т. 1 а.с. 22, 23).

Відповідно до протоколу № 5 загальних зборів ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» від 22.12.2022, її, ОСОБА_1 , було обрано членом профспілкового комітету, про що було повідомлено відповідача повідомленням від 22.01.2023 за вих. № 03 (т. 1 а.с. 19, 19 зв.).

08.11.2024 відповідачем, в особі директора КП «Міський тролейбус» Приходька Олександра, було направлено подання № 2988 в.о. голови профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» Ользі Фармазі про погодження графіків змінності для працівників депо №1 та депо №2 на 2025 рік (т. 1 а.с. 18).

У відповідь головою профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» Ольгою Фармагою 10.12.2024 було повідомлено директора КП «Міський тролейбус», що, оскільки до подання були долучені «режими роботи», а не «графіки змінності», тому профспілка просить в найкоротший термін надати профкому графіки змінності для працівників, які є членами ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» (т. 1 а.с. 17).

Крім того, задля отримання відомостей про свій графік змінності на 2025 рік, позивач 30.12.2024 звернулася до відповідача з вимогою негайно ознайомити її з її (персональним) графіком змінності на 2025 рік (т. 1 а.с. 16).

31.12.2024 відповідач своїм листом, вих.. № 3456, надав позивачу графік змінності на 2025 рік з річним балансом годин в кількості 1 992 год. та зміни до графіка змінності на 2025 рік на період воєнного стану 01.01.2025 - 07.02.2025 з річним балансом годин в кількості 2 000 год. без відповідного погодження з профспілкою та директором КП «Міський тролейбус» (т. 2 а.с. 250-252).

07.01.2025 позивач повторно звернулася до відповідача з вимогою негайно ознайомити її з графіком змінності на 2025 рік (т. 1 а.с. 15). 10.01.2025 листом, вих.. № 90, відповідачем було повідомлено позивача, що графіки змінності для водія служби експлуатації депо № 2 ОСОБА_1 на 2025 рік, які були призначені для погодження з головою профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» ОСОБА_2 , були випадково направлення їй (т. 1 а.с. 14).

У подальшому 08.01.2025 відповідачем знову було направлено до голови профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» Фармаги О.М. подання № 54 «Про погодження графіків змінності на 2025 рік», у тому числі графік змінності для позивача. До подання були долучені графіки щодо інших працівників підприємства, які відповідають чинному законодавству, в них зазначено якого саме дня у водія зміна, коли вихідні, чітко зазначено тривалість зміни, початок та кінець зміни, а також початок та кінець обідньої перерви (т. 1 а.с. 10-13). Але у графіку змінності позивача така детальна інформація відсутня, зазначено тільки дні, коли є зміни та вихідні (т. 1 а.с. 13 зв.).

Задля захисту прав водія тролейбусу ОСОБА_1 , головою профкому ППО ВПЗУ КП «Міський тролейбус» ОСОБА_2 11.01.2025 було направлено лист, вих. № 02, до директора КП «Міський тролейбус», де були викладені всі порушення законодавства щодо графіку змінності, невідповідності графіка колективному договору, а також з вимогою скласти графік змінності для водія тролейбуса ОСОБА_1 на 2025 рік, який відповідатиме вимогам законодавства та колективного договору (т. 1 а.с. 9).

Задля ознайомлення з графіком змінності, позивач неодноразово зверталася до відповідача (т. 1 а.с. 40-43), на що 11.02.2025 отримала відповідь у вигляді листа від 07.02.2025, вих. № 350, в якому їй повідомлено, що графіки змінності для водіїв тролейбуса служби експлуатації депо № 2 були узгоджені всіма профспілковими організаціями, в тому числі і головою профспілки членом якої вона є. Зауважено, що графіки змінності для працівників, в тому числі і для неї, знаходяться в диспетчерському пункті служби експлуатації депо № 2, який працює цілодобово, на видному місці. Крім того, графік змінності дублюється в нарядах, які вона без поважних причин не отримує. Конкретної форми для ознайомлення працівників з графіками змінності законодавством не передбачено, роботодавець має право використати той чи інший спосіб для ознайомлення.

У зв`язку з цим, позивач 11.02.2025 звернулася до своєї профспілки за отриманням роз`яснення щодо погодження її графіку змінності, на що отримала негативну відповідь та запевнення, що профспілка не погоджувала жодного графіку змінності для неї. Відповідно для організації роботи позивача, профспілка своїм листом від 11.02.2025, вих. № 08, знову звернулася до директора КП «Міський тролейбус» з вимогою надати належним чином графік змінності для позивача (т. 1 а.с. 78).

Відповіді на даний лист відповідачем профспілці не надано.

У позовній заяві позивач зазначила, що у зв`язку з можливим упередженим ставленням відповідача до неї та профспілки, в якій вона є членом профкому, вона звернулася до адвоката для отримання інформації, з яких причин їй не видається графік змінності на 2025 рік та чи існує на підприємстві будь-який документ, яким передбачено графік виходу на роботу з вказівкою на тривалість робочої зміни, початок та кінець зміни, початок та кінець обідньої перерви, а також причини не виплати заробітної плати.

11.03.2025 адвокатом Мотузом О.В. було подано адвокатський запит щодо надання відомостей (т. 1 а.с. 77), а саме:

-з яких причин з початку 2025 року ОСОБА_1 не видається графік змінності виходу на роботу, в якому б зазначались дні виходу, тривалість робочої зміни з вказівкою на час її початку, закінчення, початку та закінчення обідньої перерви;

-чи існує на підприємстві будь-який документ, який би передбачав графік виходу на роботу ОСОБА_1 з вказівкою на робочі дні, тривалість робочої зміни з вказівкою на час її початку та закінчення, початку та закінчення обідньої перерви, чи доводився такий документ до відома ОСОБА_1 та чим це підтверджується, та чи був цей документ узгоджений з будь-якою профспілкою;

-яким чином, починаючи з 2025 року ОСОБА_1 доводяться до відома наряди на виконання обумовленої трудовим договором роботи та як це узгоджується з положеннями чинного законодавства;

-з яких причин ОСОБА_1 з 2025 року не виплачується заробітна плата та як це узгоджується з чинним законодавством.

У відповідь на адвокатський запит КП «Міський тролейбус» листом від 17.03.2025, вих.№674 (т. 1 а.с. 75), повідомило, що 13.12.2024 позивача було ознайомлено з її графіком змінності на 2025 рік, цей графік був затверджений всіма діючими профспілками на підприємстві, а графік змінності розробляється для відповідних професій на підприємстві, а не конкретно для працівника. Наряди для водії тролейбусного депо складаються з урахуванням графіку випуску тролейбусів на лінію, графіків змінності та планового випуску рухомого складу в робочі та вихідні дні. Вони складаються не пізніше ніж за 2 дні до роботи з зазначенням прізвища водія. З нарядом на виконання роботи на наступну зміну ОСОБА_1 , як і всі водії, відповідно до вимог посадової інструкції, повинна ознайомитись після закінчення зміни. Щодо виплати заробітної плати відповідач повідомив, що оскільки позивач фактично не виконувала свої трудові обов`язки у період з 06.01.2025 по 31.01.2025, то і заробітна плата їй відповідно не нараховувалася. До листу відповідачем додано зразок графіку змінності для водії тролейбуса депо №2, акт про відмову ОСОБА_1

25.03.2025 адвокатом Мотузом О.В. було зроблено повторний адвокатський запит до відповідача (т. 4 а.с. 74), в якому він порушив питання щодо повідомлення, з яких причин з 2025 року ОСОБА_1 не видається графік змінності виходу на роботу, в якому б зазначались дні виходу, тривалість робочої зміни з вказівкою на час її початку та закінчення, а також початок та закінчення обідньої перерви.

Своїм листом від 02.04.2025, вих. № 793, КП «Міський тролейбус» надало відповідь, в якій зазначило, що графік змінності водіїв, які працюють в тролейбусному депо № 2, передбачає однозмінний режим робочого дня, початок роботи 04.14 - 07.01 год., закінчення 09.20 - 15.54 год., перерва 45 хв., два вихідних дня після 4 днів роботи. Зауважено, що графіки змінності розробляються і затверджуються не індивідуально, а для всіх водіїв.

У зв`язку з тим, що позивач так і не отримала свій графік змінності на 2025 рік, профспілковим комітетом 16.04.2025 було прийнято рішення самостійно розробити та надати для затвердження графік змінності до директора КП «Міський тролейбус» (т. 1 а.с. 72).

Натомість відповідач, в особі директора підприємства Приходька О., своїм листом від 22.04.2025, вих. № 999, відмовив голові профкому Ользі Формазі у погоджені графіку позивачу (т.1 а.с. 71).

Профспілкою було повторно направлено лист від 05.05.2025, вих. № 16 (т. 1 а.с. 70), директору КП «Міський тролейбус» разом з проектом графіка змінності для позивача на 2025 рік для затвердження. Профкомом запропоновано, у випадку відмови затвердити «Графік», вказати конкретні недоліки в проекті «Графік», або скласти інший графік змінності, який має містити час початку і закінчення кожної зміни, час початку та тривалість обідньої перерви, норму робочого часу на весь обліковий період (один рік).

Відповіді на даний лист профспілкою не було отримано.

Крім того, задля ознайомлення з графіком змінності, позивач неодноразово зверталася до відповідача у період з 07.02.2025 по 18.07.2025 (т. 1 а.с. 43зв.-52).

Отже, суть заперечень ОСОБА_1 і профкому проти наданого відповідачем графіку полягає в тому, що даний графік містить лише дні робочих змін позивача, проте тривалість змін, час початку і час завершення, так само як і час початку та завершення перерви на обід, не зазначається. Про дані умови роботи позивач повинна додатково дізнаватись у роботодавця за день до початку робочої зміни.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача розробити графік змінності на 2025 рік та на 2026 рік для водія тролейбуса служби експлуатації депо № 2 ОСОБА_1 , в якому зазначити тривалість зміни у годинах та хвилинах, початок та закінчення зміни, початок та кінець перерви на обід, кількість робочих та вихідних днів в кожному місяці, норму годин, яку потрібно відпрацювати кожного місяця, та подати його на затвердження до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Комунального підприємства «Міський тролейбус» суд першої інстанції зазначив, що хоча він і приймає до уваги заперечення КП «Міський тролейбус» та погоджується з тим, що відповідач діяв при розробленні графіку змінності для водія ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, проте виснував, що відповідачем жодним чином не спростовано доводи сторони позивача щодо наявних у матеріалах справи графіків змінності відносно інших працівників підприємства, які є персоналізованими. Тому суд, вбачаючи у діях відповідача по відношенню до позивача упереджене ставлення та порушення ст. 2-1 КЗпП України, приписами якої заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, та вважаючи, що стороною позивача доведено даний факт наявними у справі доказами, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення цих позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволеного судом позову цим вимогам не відповідає.

Статтею 57 КЗпП України визначено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку та графіками змінності.

Стаття 58 КЗпП України передбачає рівномірне чергування працівників у змінах, перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності.

Згідно зі статтею 59 КЗпП України тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід), призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється.

Відповідно до статті 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Крім того, статті 10-20 КЗпП України та Закон України «Про колективні договори і угоди» визначають правові засади укладення та дії колективних договорів, які регулюють, зокрема, режим роботи, тривалість робочого часу та відпочинку.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України та ст. 9 Закону «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, незалежно від їх членства у профспілці.

Так, судом вірно встановлено, що між адміністрацією та трудовим колективом КП «Міський тролейбус» ще у 2016 році було укладено Колективний договір на 2016-2018 роки, схвалений конференцією трудового колективу та зареєстрований виконавчим комітетом районної ради. Додатком № 4 до договору («Режим робочого дня») визначено початок та закінчення змін, тривалість робочого дня, порядок чергування та вихідних днів.

У 2020 році рішенням конференції трудового колективу (Протокол № 17 від 31.07.2020) до цього додатку були внесені зміни, якими уточнено режими роботи для водіїв тролейбусів. Зокрема, пункт 42 передбачив однозмінний режим роботи з конкретним інтервалом початку та завершення роботи, передбаченими перервами і вихідними днями (т. 2 а.с. 120-124). Саме за цим режимом і працює позивачка.

Отже, умови праці ОСОБА_1 визначені чинним колективним договором, погодженим у встановленому порядку з профспілковим органом та обов`язковим для виконання як роботодавцем, так і працівниками. Суд погодився із позицією відповідача, що законодавство не вимагає розроблення та погодження окремого індивідуального графіка змінності для кожного працівника. Норми КЗпП України та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая і тролейбуса, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 444 від 15.09.2014, передбачають складання графіків роботи для категорій працівників, а не персонально для кожної особи.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, а представник позивача адвокат Мотуз О.В. не зміг пояснити, чому позивачку не влаштовує графік змінності, який розроблений підприємством для водіїв тролейбусів, який є загальнодоступним для водіїв її депо, і в порядку, за яким вона раніше працювала, (позивачка працевлаштована на підприємство водієм тролейбуса з 2017 року). Зокрема чому не вийшла в рейс 06 січня 2025 року, коли знала, що в цей день її зміна, і вона пройшла навіть медичний огляд для водіїв, але до роботи не приступила ні в цю зміну, ні в наступні, при тому, що роботодавець її від роботи не усував.

Отже, суд першої інстанції хоча й прийняв до уваги заперечення КП «Міський тролейбус» та погодився з тим, що відповідач діяв при розробленні графіку змінності для водія ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, проте враховуючи наявність на підприємстві і наведених позивачкою на обґрунтування свого позову ряду персоналізованих графіків змінності відносно інших працівників підприємства, вбачив в цьому ознаки дискримінації відносно позивачки та задовольнив позов в цій частині.

Колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, адже складання персоналізованих графіків змінності для усіх працівників чинним трудовим законодавством не передбачено, а факт складання таких графіків для певних працівників є дискреційним повноваженням роботодавця враховуючи специфіку та особливості роботи підприємства, зокрема щодо стажистів та в воєнний час.

Тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання КП «Міський тролейбус» розробити персоналізований графік змінності на 2025 рік та на 2026 рік для водія тролейбуса служби експлуатації депо № 2 ОСОБА_1 , із зазначенням тривалості зміни у годинах та хвилинах, тощо та подати його на затвердження до ППО Вільної профспілки залізничників України КП «Міський тролейбус», підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Із висновками суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів погоджується і вимушені відхилити відповідні доводи апеляційної скарги представника позивача за таких підстав.

Вимушений прогул це часовий відрізок, протягом якого людина позбавлена ??можливості працювати, внаслідок рішення керівника або уповноваженого ним органу. Вимушений прогул має місце в наступних випадках: незаконна відмова прийняти співробітника на роботу; несвоєчасне оформлення трудового договору; незаконне усунення від роботи; незаконне звільнення, переведення на інше місце роботи; затримка видачі трудової книжки; некоректне формулювання причини звільнення в трудовій книжці, яка не дозволяє співробітнику влаштується на нову роботу.

У разі вимушеного прогулу через незаконне звільнення, переведення на інше місце роботи, керівник або орган, що їм уповноважений, зобов`язаний виплатити працівникові середній заробіток за даний період, але не більше ніж за один рік.

Жодного з цих юридичних фактів не встановлено в цій справі. Напроти, позивачка в свою зміну навіть пройшовши медичний огляд для водіїв, в свою зміну, прийшла на роботу наприклад 06.01.2025, проте обґрунтовуючи свої дії не отриманням на свою вимогу персоналізований графік змінності, який вона вимагала під роботодавця, до рейсу в цю зміну не приступила, за своїм власним бажанням, без усунення чи інших дій роботодавця відповідача по справі.

Так, суд першої інстанції відмовляючи в даних позовних вимогах встановив, що ОСОБА_1 не була незаконно звільнена (вона продовжує перебувати у трудових відносинах із відповідачем), її не переводили на іншу посаду і не відсторонювали від роботи у порядку ст. 46 КЗпП України. Відповідач не ухвалював жодних рішень, які б перешкоджали позивачу виконувати її трудову функцію. Робоче місце, посада водія тролейбуса та обсяг роботи для ОСОБА_1 зберігалися, графіки роботи на підприємстві затверджувалися та доводилися до відома працівників. Жодного протиправного рішення чи дії роботодавця, які б унеможливили вихід позивача на роботу, не вчинено. Ствердження позивача, що вона не могла працювати через відсутність у неї «правильного» графіка змінності, не підтверджують наявності вимушеного прогулу в юридичному сенсі. Закон не зобов`язує роботодавця затверджувати персональний графік на вимогу працівника; достатньо наявності колективного графіка, встановленого для певної категорії працівників (що і було зроблено). Відсутність індивідуального графіка не прирівнюється законом до відсторонення чи звільнення і не є поважною причиною для невиконання роботи. Більше того, матеріалами, які додаються до відзиву доведено, що причиною невиходів позивача була її власна відмова працювати за наявним графіком, що кваліфікується як прогул. Отже, у період з 06.01.2025 і надалі позивач мала об`єктивну можливість працювати, проте нею цю можливість не було реалізовано з причин, що залежать від неї самої. Фактичного «вимушеного» прогулу з вини роботодавця не було.

Аргументи апеляційної скарги сторони позивачки даних висновків суду не спростовують, а лише висловлюють свою незгоду із ними та містять цитати з норм чинного трудового законодавства та практики Верховного суду, які не є релевантними до цієї цивільної справи.

Апеляційна скарга на додаткове рішення Довгинцівського районного суду від 04.12.2025 року про стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, підлягає скасуванню, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Отже рішення у цій справі належить скасуванню в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку зі задоволенням апеляційної скарги відповідача, а апеляційна скарга позивачки підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в іншій частині - без змін.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, враховуючи задоволення його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Мотуза Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Апеляційні скарги відповідача Комунального підприємства «Міський тролейбус» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року, та на додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Комунального підприємства «Міський тролейбус» розробити графік змінності на 2025 рік та на 2026 рік для водія тролейбуса служби експлуатації депо № 2 Голобородько Тетяни Миколаївни, в якому зазначити тривалість зміни у годинах та хвилинах, початок та закінчення зміни, початок та кінець перерви на обід, кількість робочих та вихідних днів в кожному місяці, норму годин, яку потрібно відпрацювати кожного місяця, та подати його на затвердження до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Комунального підприємства «Міський тролейбус» скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року скасувати та у задоволенні заяви представника позивача адвоката Мотуза Олександра Володимировича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Міський тролейбус» судовий збір за подання апеляційної скарги 1453, 44 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: