ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2422/23 Номер провадження 22-ц/814/325/26Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Чумак О.В.,

секретар: Горбун К.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення сум, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірма "ЧБГ" про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення сум, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення.

Позов мотивовано тим, що з 15.12.2006 до дня припинення повноважень, позивач працював директором ТОВ Агрофірма "ЧБГ". 02.11.2023 у відділені Укрпошти він одержав листа ТОВ АФ "ЧБГ", у якому були наказ №48-к від 14.09.2023 про звільнення ОСОБА_1 , за підписом директора ТОВ АФ "ЧБГ" Кузя О.В.; лист №486 від 01.11.2023 ТОВ АФ "ЧБГ"; трудова книжка ОСОБА_1 . У трудовій книжці відповідач зробив запис №17 від 18.09.2023 про звільнення його, ОСОБА_1 із займаної посади директора. У наказі №48-к від 14.09.2023 зазначено, що він звільнений з посади директора ТОВ АФ "ЧБГ" на підставі протоколу №07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 з 15.08.2023, а також у зв`язку із вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов`язків, зокрема неналежного керівництва роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників. Дату звільнення у наказі зазначено 18.09.2023, а підставами для такого наказу Акт про проведення службового розслідування на підставі наказу ТОВ АФ "ЧБГ" від 30.08.2023 №46-г від 31.08.2023 та Протокол №07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ".

Позивач вважає незаконним наказ відповідача № 48-к від 14.09.2023, не згодний з датою звільнення та формулюванням причин звільнення, які зазначені у його трудовій книжці, адже наказ підписаний одноособовим виконавчим органом ТОВ АФ «ЧБГ» - директором ТОВ АФ «ЧБГ» ОСОБА_2 , суть спірного наказу полягає в застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади директора, на підставі п.1. ч.1 ст. 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків), бо згідно п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України, звільнення є заходом дисциплінарного стягнення; водночас згідно п.7 ч.2 ст. 30 та ч.13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», директор ТОВ може бути звільненим виключно вищим органом Товариства - загальними зборами Учасників Товариства, те ж саме правило передбачає Статут ТОВ АФ «ЧБГ». Таким чином, директор ТОВ АФ «ЧБГ» ОСОБА_2 не мав права звільняти його своїм наказом та застосувати до нього заходи дисциплінарного впливу у вигляді звільнення чи визначати підставу для його звільнення. Отже, звільнення грунтується виключно на волевиявленні власника Товариства, тому у трудовій книжці підставою для звільнення має бути зазначено п.5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб. Окрім неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, вважає, що відповідач визначив дату звільнення з порушенням чинного законодавства. У трудовій книжці з азначено дату звільнення 18.09.2023 року, проте ця дата не могла бути першим робочим днем після відпустки, оскільки згідно наказу по ТОВ АФ «ЧБГ» від 15.08.2023 року він перебував у щорічній відпустці з 17.08.23р. по 16.09.2023 р. На період відпустки припала непрацездатність. Зважаючи на приписи п.1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», відпустка повинна була продовжена на час непрацездатності, перенесення її на інший період було неможливим з причини припинення повноважень (звільнення) за рішенням власника. З урахуванням даної вимоги закону відпустка мала закінчитися 18.10.2023 року, а не 18.09.2023 року. Датою звільнення у трудовій книжці має бути зазначено 19.10.2023 року.Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників днем звільнення вважається останній день роботи. Отже, у позовній заяві зазначена дата 19.09.2023 року, як дата з якої має стягуватися середній заробіток за час вимушеного прогулу, бо датою звільнення у трудовій книжці зазначено 18.09.2023 року. Також зазначив, що відповідачем йому не було виплачено компенсацію за невикористані 109 днів відпустки.

З огляду на вищевказане просив визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ АФ "ЧБГ" № 48-к від 14.09.2023 р. про його звільнення, зобов`язати ТОВ АФ "ЧБГ" протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням законної сили внести запис до трудової книжки про звільнення з посади директора ТОВ АФ "ЧБГ" з 19 жовтня 2023 року на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (внаслідок припинення повноважень посадових осіб); та стягнути з ТОВ АФ "ЧБГ" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2023 р. по день винесення рішення суду з урахуванням середнього заробітку 632,13 грн, та суми, що належать йому від підприємства до виплати в день звільнення, а саме вихідну допомогу в сумі 62580 грн 90 коп та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 83520 грн 44 коп.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення сум, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" № 48-к від 14.09.2023 р. про звільнення ОСОБА_1 .

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням законної сили внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" з 19 жовтня 2023 року на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (внаслідок припинення повноважень посадових осіб).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, РНОКПП НОМЕР_1 суми, що належать йому від підприємства до виплати в день звільнення, а саме вихідну допомогу в сумі 62580 (шістдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн 90 коп та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 83520 (вісімдесят три тисячі п`ятсот двадцять) грн 44 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2023 р. по 19 вересня 2024 року в сумі 166 250,19 (сто шістдесят шість тисяч двісті п`ятдесят ) грн 19 коп.

В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ТОВ Агрофірма "ЧБГ". Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права .

Апелянт вказує, що у пункті 73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 по справі №448/362/22 було зроблено висновок про визначення змісту корпоративного спору, що виникає внаслідок припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, що по суті та змісту спору у справі є аналогічними обставинами спору у цій справі. Так у висновку зазначено: «за змістом цього припису перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, і охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки стосується реалізації загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір пов`язаний із управлінням юридичною особою та належить до юрисдикції господарського суду».

Тож, з огляду на наведені вище вимоги чинного законодавства та висновки Верховного Суду, враховуючи, що в оскаржуваному у цій справі рішенні від 15.08.2023, загальні збори Товариства прийняли рішення про припинення повноважень директора ОСОБА_1 (без зазначення підстави згідно певного пункту частини першої статті 41 КЗпП України), та враховуючи, що у цій справі оскаржується наказ від 14.09.2023 № 48-к про звільнення ОСОБА_1 з вимогами саме про зміну дати та формулювання причин такого звільнення у трудовій книжці (з підстави пункту 1 на пункт 5 частини першої статті 41 КзПП України), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сум, що належать йому до виплати у день звільнення, апелянт вважає, що позовні вимоги позивача потребують кваліфікації як корпоративний спір, який має розглядатись в порядку господарського судочинства, так як спір виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень.

Скаржник вказує, що саме недобросовісність та незаконність дій ОСОБА_1 , яка виразилася у прийнятті шкідливих для товариства рішень на кшталт: розірвання посеред агрономічного року договорів оренди землі із власниками землі, укладеними відповідачем, продаж незавершеного сільськогосподарського виробництва по заниженій ціні , і одразу укладення суборенди цієї ж землі із пов`язаною особою по завищеній ціні, тобто умисне завдання збитків товариству, підробка документів , а саме укладення невигідних для товариства угод, прощення мільйонних боргів без згоди вищого органу призвело до прийняття рішення про звільнення .

Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року, та закрити провадження у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно протоколу засідання загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальність Агрофірми "Червонозаводське бурякогосподарство " від 15.12.2006 був призначений на посаду директора цього товариства .

Обставина початку роботи ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ АФ "ЧБГ" з 15.12.2006 підтверджується і копією його трудової крижки серії НОМЕР_2 , в якій зазначено про наказ № 70-к від 15.12.2006 р .

15.08.2023 р. Загальні збори Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" вирішити припинити повноваження директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АГРОФІРМА "ЧБГ" ОСОБА_1 з 15.08.2023 р. Вказане рішення оформлене Протоколом № 07/23 .

Як вбачається з Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.08.2023 та від 21.08.2023 в державному реєстрі замість ОСОБА_1 директором ТОВ АФ «ЧБГ» зареєстровано ОСОБА_2 з 16.08.2023 р.

14.09.2023 р. директором ТОВ АФ "ЧБГ" Кузь Олександром було видано та підписано наказ № 48-к від 14.09.2023 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", в якому зазначено про те, що на підставі протоколу № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 р. прийнято рішення звільнити з посади та припинення повноважень Директора ТОВ АФ "ЧБГ" ОСОБА_1 з 15.08.2023 р., який перебуває в щорічній основній відпустці з 17.08.23 по 16.09.23 р., також у зв`язку з вчиненням ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків, зокрема неналежного керівництва роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників, ОСОБА_1 підлягає звільненню на підставі протоколу № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 р., вчиненням ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків, першим робочим днем, наступним за днем закінчення щорічної основної відпустки 18 вересня 2023 р. п. 1 ст. 41 КЗпП України. При цьому підставою зазначено "Акт про результати проведеного службового розслідування на підставі наказу ТОВ АФ "ЧБГ" від 30.08.2023 р. № 46-г від 31.08.2023 р., протокол № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" .

На підставі наказу № 48-к від 14.09.2023 р. до трудової книжки ОСОБА_1 було внесено запис № 17 від 18.09.2023 р. "Звільнений із займаної посади директора п.1 ст. 41 КЗпП України" .

ТОВ АФ "ЧБГ" листом від 01.11.2023 направило ОСОБА_1 оригінал трудової книжки та копію наказу № 48-к від 14.09.2023 року .

Згідно трекінгу оператора поштового зв`язку "Укрпошта" ОСОБА_1 отримав поштове відправлення від ТОВ АФ "ЧБГ" 02.11.2023 (а.с. 83-84)

Згідно наказу ТОВ АФ «ЧБГ» №85-к(в) від 15 серпня 2023 року, ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 17 серпня по 16 вересня 2023 року (31 календарний день) .

Як вбачається з медичних висновків про тимчасову непрацездатність №Т79Т-7Т74-ЕМВВ-А2Х7 від 09.08.2023 року; №6ВЕК-С6ХМ-6664-8НЕ4 від 18.09.2023 року; №25С7-Н426-ТЗЗА-ТХНЕ від 28.09.2023 року; №9МРР-423А-М69К-АРЗЕ від 10.10.2023 року; №463К-А755-6ВЕХ-66СХ від 13.10.2023 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному в період з 09.08.2023 по 18.08.2023, з 18.09.2023 по 27.09.2023, з 28.09.2023 по 06.10.2023, з 09.10.2023 по 13.10.2023 р. та з 13.10.2023 по 18.10.2023.

Селянське (фермерське) господарство Кривозуб Світлани Іванівни листом № 156 від 21.11.2023 відмовило ОСОБА_1 у прийнятті на роботу на вакантну посаду обліковця через накладення на нього на попередній роботі дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків .

Згідно повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні 18.09.2023, підписаного керівництвом ТОВ Агрофірма "ЧБГ" ОСОБА_1 було нараховано за 16 днів відпустки 9281,12 грн, та компенсацію за невикористану відпустку (141 день) - 74239,32 грн, а всього 83520,44 грн.

Згідно виданої ТОВ Агрофірма "ЧБГ" 13.03.2024 р. довідки про заробітну плату середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 632,13 грн. (а.с. 186).

Згідно проведеного стороною позивача розрахунку вихідна допомога, яка підлягає виплаті працівникові при звільненні на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України становить 62580,90 грн.

Постановою від 16.09.2024 р. в справі 917/2138/23 Східний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2023 р. та ухвалив нове, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Загальних зборів ТОВ АФ "ЧБГ", що оформлене протоколом № 07/23 від 15.08.2023, при цьому в мотивувальній частині зазначив, що спір щодо правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ АФ "ЧБГ", має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки такі правовідносини носять характер трудових відносин посадової особи товариства.

Часткового задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того , що позивачем належними доказами доведено свої вимоги, а матеріалами справи обгрунтовано суми , що підлягають до стягнення з відповідача , тому належить скасувати наказ про звільнення, змінити дату та формулювання причин звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути суми, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком.

З огляду на зміст позовних вимог, суб`єктний склад та характер спірних правовідносин суд першої інстанції при вирішенні питання предметної юрисдикції дійшов вірного висновку, що спір виник щодо зміни формулювання причин звільнення та відповідних виплат при звільненні, і не пов`язаний із здійсненням господарської діяльності товариства. Відносини сторін щодо оплати праці, звільнення посадової особи регулюються нормами КЗпП України. Спори з цього приводу є трудовими спорами. Такі спори розглядаються за правилами ЦПК України.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293 гс 18), Постанові ВС від 13.07.2022 року справа № 336/8047/20.

У постанові від 05.09.2020 в справі № 205/4196/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо розмежування юрисдикційності подібних спорів. Зокрема, у пунктах 53-54 постанови вказала, що до юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач відсторонений від посади керівника юридичної особи (її виконавчого органу), або позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оспорює законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого відсторонення або звільнення (припинення повноважень). За правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору (контракту) з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції предметної юрисдикції.

Відхиляючи аргументи апеляційної скарги про те, що між сторонами виник корпоративний спір , оскільки він виник із корпоративних відносин, адже пов`язаний із реалізацію загальними зборами товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень, колегія суддів враховує наступне.

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі №917/2138/23, постанову Східного апеляційного господарського суду якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним рішення Загальних зборів ТОВ АФ "ЧБГ", що оформлене протоколом № 07/23 від 15.08.2023 відмовлено , залишено без змін. Постанова Верховного Суду також містить вказівку , що спір між ОСОБА_1 та ТОВ АФ "ЧБГ", слід розглядати в порядку цивільного судочинства , оскільки він носить характер трудових відносин посадової особи товариства .

З вказаного, колегія суддів дійшла висновку , що сторони скористалися своїм правом на вирішення спору в порядку господарського судочинства , який стосувався рішень загальних зборів Товариства від 15.08.2023, оформлених протоколом № 07/23 та у разі скасування таких рішень поновлення ОСОБА_1 на посаді. Та наразі судом переглядається саме трудовий спір , щодо скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення сум, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Тобто, підставою для розірвання договору згідно з пунктом 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України є рішення власника в особі його вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.

Системний аналіз положень пункту 5 частини 1 статті 41КЗпП та частини 3 статті 99ЦК дає підстави для висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Таким чином, умовою для звільнення працівника, який є посадовою особою, за цією статтею КЗпП є припинення повноважень цієї посадової особи, яке має відбуватися відповідно до законодавства та передувати звільненню, оскільки поняття "припинення повноважень" не є тотожним поняттю "звільнення".

При цьому не має значення факт, що документи про трудову діяльність позивача (перебування у відпустці) підписані особисто ним , а вказаний доказ не надіслано відповідачу разом із позовом, оскільки така обставина не засвідчує нічого іншого, ніж виконання керівником своїх трудових обов`язків на той час. Окрім того , відповідач є користувачем Електронного суду та мав змогу ознайомлюватися з усіма доказами у справі та надавати щодо них заперечення. Також суд зауважує, що відповідачем не заявлялось клопотань про витребування оригіналів доказів чи призначення щодо них експертиз, відтак посилання на неналежність доказів у справі суд сприймає критично.

Аргументів , щодо незгоди скаржника із сумами що стягнуті , визнанням незаконним та скасуванням наказу про звільнення чи зміною дати та формулювання причин звільнення апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.367,374ч. 1 п. 1,375,382,383,384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: О.А. Лобов

О.В. Чумак