Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1871/25

Провадження № 2/943/328/2026

10 лютого 2026 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненськї селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом, просить визнати за нею право власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її свекор ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем майна після смерті чоловіка за законом, а також після смерті чоловіка за законом, в порядку спадкової трансмісії після смерті свекра, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника.

Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що свідоцтвом про смерть, виданим відділом демографічних послуг муніципалітету міста Форлі, Республіка Італія, від 11.03.2025 року, підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 47 Р.1.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) віж 18.02.2025 року, підтверджується реєстрація шлюбу між ОСОБА_2 (спадкодавець) та ОСОБА_1 (позивачка).

Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 складається із житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки загальною площею 2,0371 га, в тому числі земельна ділянка площею 1,5069 га, з кадастровим номером: :04:000:0019, земельна ділянка площею 0,5302 га, з кадастровим номером: :04:000:0104, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір`янської сільської ради) та права на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,44 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір`янської сільської ради), що належала ОСОБА_3 .

Згідно довідки від 16.07.2025 року № 346, виданою Задвір`янським старостинським округом Красненської селищної ради, підтверджується належність спадкового житлового будинку ОСОБА_2 .

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_4 від 12.08.2025 року, вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; 1961 року побудови, загальною площею 62,9 кв.м., придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови.

Судом встановлено, що Державним актом на право приватної власності на землю серія ЯБ № 569539, виданим Буським відділом земельних ресурсів від 12.10.2006 року, підтверджується право власності на земельну ділянку (пай) загальною площею 2,0371 га, в тому числі: земельна ділянка площею 1,5069 га, з кадастровим номером: :04:000:0019, земельна ділянка площею 0,5302 га, з кадастровим номером: :04:000:0104, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір`янської сільської ради).

Судом встановлено, що довідкою від 16.07.2025 року № 345, виданою Задвір`янським старостинським округом Красненської селищної ради підтверджується, що на час смерті ОСОБА_2 (чоловіка позивачки), вона була зареєстрована разом із ним в одному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті чоловіка за законом.

Окрім цього, за життя ОСОБА_2 (чоловіка позивачки) перейшло право на земельну ділянку, загальною площею 0,44 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка належала його батькові ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.07.2025 року, підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв за заповітом його син - ОСОБА_2 (спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСС №378383, виданого державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. 28.07.2005 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , виданим сільзагс Задвір`я Буського району Львівської області від 11.02.1972 року, підтверджується, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що чоловік позивачки ОСОБА_2 за життя своїх спадкових прав на земельну ділянку площею 0,44 га оформити не встиг, відповідно право на спадкування зазначеної земельної ділянки перейшло до позивачки в порядку спадкової трансмісії, згідно ст. 1276 ЦК України.

Належність земельної ділянки площею 0,44 га ОСОБА_3 підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА від 15.07.2025 року № Л/2-484 на підставі рішення Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області від 12.06.1998 року № 14 на приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Задвір`янської сільської ради, яким вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,44 га.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації спірною земельної ділянки.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (житловий будинок та земельні ділянки), які належали померлому чоловіку ОСОБА_2 на праві приватної власності, а також визнати право на завершення приватизації та реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку, яку за життя розпочав ОСОБА_2 , проте не встиг завершити у зав`язку зі смертю.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-80, 89, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0371 га, в тому числі земельну ділянку площею 1,5069 га, з кадастровим номером: :04:000:0019, земельну ділянку площею 0,5302 га, з кадастровим номером: :04:000:0104, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір' янської сільської ради), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,44 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір?янської сільської ради), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Красненська селищна рада (с-ще Красне, вул. І. Франка, 2 а, Золочівського району Львівської області, ).

Повний текст рішення складено 12.02.2026 року.

Суддя: І. Б. Кос