Справа № 152/1262/25
Провадження № 22-ц/801/357/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 рокуСправа № 152/1262/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Міхасішина І. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Роздорожної А. Г. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 лютого 2022 року між сторонами було укладено договір №223310-КС-010 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн на умовах строковості, та платності 0,86362667% за кожен день користування кредитом.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 13 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , який той вказав при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором № 223310-КС-010 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти у розмірі 2 380 грн, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Станом на 04 вересня 2025 року за вказаним договором утворилась заборгованість у розмірі 31 543,63 грн, з яких 13 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 289,58 грн заборгованість за процентам, 1 254,05 грн заборгованість за комісією.

На підставі викладеного позивач, звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути із ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №223310-КС-010 про надання кредиту від 04 лютого 2022 року, а саме: заборгованість за сумою прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 13 000 грн, заборгованість за сумою прострочених платежів по процентах у розмірі 17 289,58 грн, заборгованість за сумою прострочених платежів за комісією у розмірі 1 254,05 грн, а всього 31 543,63 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач погодився на умови договору про надання кредиту шляхом його підписання та в подальшому порушив строки та порядок погашення заборгованості за договором про надання кредиту, що призвело до утворення заборгованості за договором.

Суд вважав, що позивач надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредитних коштів та процентів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Міхасішин І. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Кредитний договір № 223310-КС-010 від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 в електронному вигляді з ТОВ «Бізнес Позика» не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував.

Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

На цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування ТОВ «Бізнес Позика» коштів саме відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме ним вищезазначених коштів.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі задоволено клопотання позивача про витребування доказів, що містить банківську таємницю, а саме:

- зобов`язати АТ «Універсал Банк» надати до суду таку інформацію: - письмовий доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 ;

- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 04 лютого 2022 року по 22 липня 2022 року.

14 листопада 2025 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла відповідь від банку на ухвалу суду про витребування доказів.

Водночас питання розкриття банківської таємниці розглядається виключно у порядку окремого провадження.

Оскільки відомості, що становлять банківську таємницю отримано на підставі ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а не на підставі рішення суду в рамках окремого провадження, відповідь АТ «Універсал Банк» не може бути прийнята до уваги під час прийняття рішення по справі.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Бізнес Позика» не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

04 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено договір №223310-КС-010 про надання кредиту.

2.1. Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн. (Тринадцять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі- Правила).

2.2. Тип Кредиту: кредит.

2.3. Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів.

2.4. Процента ставка за Кредитом: в день 0,86362667, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

2.5. Комісія за надання Кредиту (надалі- Комісія): 1 950,00 грн. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

2.6. Загальний розмір наданого Кредиту: 13 000,00 грн.

2.7. Термін дії Договору: до 22.07.2022 року.

2.8. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 28 560,00 грн.

2.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3571,87 процентів.

2.10. Дата видачі Кредиту 04.02.2022.

2.11. Дата повернення Кредиту 22.07.2022.

У п. 3.2 договору визначено графік платежів.

3.4. В разі надходження від Позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, Кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів. 3.5. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:

1) У першу чергу прострочена сума Кредиту та прострочені Проценти за користування Кредитом.

2) У другу чергу сума Кредиту та Проценти за користування Кредитом.

3) У третю чергу неустойка(штраф) та інші платежі відповідно до Договору.

3.6. Позичальник доручає Кредитодавцю ініціювати, відповідно до порядку повернення Кредиту та сплати Процентів за користування Кредитом, списання грошових коштів з відповідного рахунку Позичальника з використанням реквізитів платіжної картки, що була зазначена Позичальником при отриманні/поверненні Кредиту, сплаті Процентів за користування Кредитом та направляти їх на виконання грошових зобов`язань Позичальника за цим Договором у сумі, що не перевищує фактичної заборгованості Позичальника на день списання, у тому числі в декілька етапів.

У п. 8 договору зазначені паспортні дані ОСОБА_1 , номер телефону, адреса електронної пошти, номер електронного платіжного засобу. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-9153 04 лютого 2022 року о 18:58:23 (а. с. 23-26).

На а. с. 27-30 пропозиція укласти договір (оферта) №223310-КС-010 про надання кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 31-34 прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №223310-КС-010 про надання кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 21-22 паспорт споживчого кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 36 анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) із паспортними даними ОСОБА_1 , номером телефону, адресою електронної пошти, номер банківської картки № НОМЕР_1 .

На а. с. 55-57 фотокопії паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .

Відповідно до квитанції «ТАС Pay» 04 лютого 2022 року було проведено платіж від імені ТОВ «Бізпозика» у розмірі 13 000 грн на картку № НОМЕР_2 із призначенням «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №223310-КС-010 від 04.02.2022 Без ПДВ» (а. с. 37).

Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-17996 від 14 листопада 2025 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком емітувалась платіжна картка № НОМЕР_1 (та відкрито під неї відповідний банківський рахунок) (а. с. 67).

Відповідно до виписки про рух коштів по вказаній картці 04 лютого 2022 року о 19 год 03 хв 11 сек було здійснено зарахування 13 000 грн, платник ВР (а. с. 69-73).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором №223310-КС-010 від 04 лютого 2022 року станом на 04 вересня 2025 року розмір заборгованості становить 31 543,63 грн, з яких 13 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 289,58 грн заборгованість за процентам, 1 254,05 грн заборгованість по комісії (а. с. 12-19).

Також із розрахунку вбачається, що 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 періодично частково погасив заборгованість у розмірі 2 380 грн, з яких 1 684,05 грн були зараховані на погашення заборгованості за відсотками, 695,95 грн на погашення заборгованості по комісії.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано оферту про укладення договору, акцепт на укладення вказаного правочину, докази перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неукладеність між сторонами кредитного договору.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не оспорює у судовому порядку факту укладення кредитного договору із посиланням на те, що його персональні дані були використані третіми особами, а отже, доведеним є факт укладення між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору від 04 лютого 2022 року №223310-КС-010.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції є безпідставними, адже такі докази наявні у матеріалах справи.

Окрім того, факт укладення договору підтверджується частковим його виконанням ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 380 грн.

Так, Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Також належними доказами підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів на власний банківський рахунок.

При цьому доводи представника щодо неналежності наданих АТ «Універсал Банк» доказів апеляційний суд відхиляє.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 вищезазначеного Закону банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; фінансово-економічний стан клієнтів.

Проте у разі звернення до суду кредитора з метою захисту свого порушеного права подання клопотання про витребування у банка позичальника відомостей про наявність рахунку та виписки по картці відповідача (реквізити якої особисто надано кредитодавцю позичальником під час укладення кредитного договору) не є порушенням банківської таємниці, оскільки таке розкриття здійснюється у межах судового провадження та з метою доведення обставин, що мають значення для справи.

Суд відповідно до закону уповноважений витребувати та досліджувати інформацію, яка містить банківську таємницю, а її надання на виконання процесуальних вимог не вважається порушенням.

Апеляційний суд констатує, що наданий позивачем розрахунок, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом.

Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надав.

Ураховуючи викладене, а також те, що кредитний договір містить усі істотні умови, у ньому зазначені паспортні дані відповідача, номер його банківської картки, на яку було зараховано кредитні кошти, часткове погашення кредитної заборгованості, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за відповідачем

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

І. В. Міхасішин