02.02.2026 Єдиний унікальний № 371/121/26
Провадження № 2-з /371/5/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Гуренко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила суд в порядку забезпечення позову: ужити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження легкового автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ; до набрання чинності рішення у справі, заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна, а саме легкового автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Аналіз змісту зазначеної норми процесуального права дає підстави суду дійти до висновку про те, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження може бути застосований лише до майна відповідача чи майна, яке підлягає передачі йому.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, стверджуючи в цій заяві, що відповідачу належить автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , позивач не надала жодного доказу цього юридичного факту. А в заяві позивач зазначила, що спірний автомобіль належить ОСОБА_3 , оскільки 08 серпня 2025 року був зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 був перереєстрований на ОСОБА_3 .

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Добросовісний набувач - це набувач, який не знав і не міг знати, що він придбав майно у особи, яка не мала права це майно відчужувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частина 2 ст. 388 ЦК України визначає, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу належить автомобіль, е добросовісний набувач, позивачем не надано доказів того, що відчуження майна ускладнить виконання майбутнього рішення суду, а отже відсутня підстава для застосування заборон про його відчуження.

Керуючись, ст. ст. 149-153, 351-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.О. Гуренко