ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Харків

Справа № 641/2955/25

Провадження № 22-ц/818/498/26

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Савенка М.Є.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Слобідського районного суду міста Харкова від 17 червня 2025 року, ухвалене суддею Чайка І.В., -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7180682 від 18.10.2023 року в загальному розмірі 40 959,88 грн., з яких сума кредиту 8 900,00 грн., проценти за користування кредитом 17 891,08 грн., нараховані позивачем проценти за 80 календарних днів 14 168,8 грн., а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 7180682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт (відповідач ОСОБА_1 ) зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 10 100,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до умов договору № 7180682 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 10 100,00 грн. 25.07.2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25.07/24-Ф за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». ОСОБА_1 свого обов`язку зі сплати заборгованості, а ні на користь первісного кредитора, а ні на користь нового кредитора в повному обсязі до теперішнього часу не виконала, тому для відновлення порушеного права позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 17 червня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7180682 від 18.10.2023 року в загальному розмірі 40 959,88 грн., витрати зі сплати судового в розмірі 2 422,40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн., а всього підлягає стягненню 50 382 (п`ятдесят тисяч триста вісімдесят дві) грн. 28 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у ТОВ «Фінтраст Капітал» відсутнє право на нарахування відсотків за кредитним договором № 7180682 від 18.10.2023 року після укладення договору факторингу. Судом безпідставно не застосовано вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» в частині нарахування ТОВ «Фінтраст Капітал» відсотків за 80 календарних днів. Стосовно правової допомоги зазначає, що витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн є завищеними, неспівмірними із складністю справи та підлягає зменшенню до 2000 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої обов`язки перед відповідачем за договором № 7180682 від 18.10.2023 року, а відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, то остання має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»), яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 40 959,88 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, тому такі вимоги є часткового обгрунтованими, а саме у розмірі 7 000,00 грн.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 7180682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 10 100,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Згідно зі п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Пунктом 1.5.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору.

З розрахунку заборгованості за договором № 7180682 від 18.10.2023 року вбачається, що за період з 18.10.2023 року по 24.07.2024 рік первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 17 891,08 грн.

25.07.2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25.07/24-Ф за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Відповідно до п. 1.4 договору № 7180682, строк кредиту становить 360 днів, а саме з 18.10.2023 року по 12.10.2024 рік, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25.07.2024 року по 12.10.2024 рік (80 календарних днів) здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою, у сумі 14 168,80 грн.

Згідно даних витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 року до ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» перейшло право вимоги за договором у розмірі 26 791,08 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8 900,00 грн та сума заборгованості за відсотками 17 891,08 грн.

П. 1.1. Договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7180682 від 18.10.2023, позивачем було здійснено нарахування відсотків за 80 календарних днів (25.07.2024 12.10.2024) в розмірі 14 168,80 грн.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першоюстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першоюстатті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першоїстатті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК Українидоговір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено,що договірпро споживчийкредит,договори пронадання додатковихта супутніхпослуг кредитодавцемі третімиособами тазміни доних укладаютьсяу письмовійформі (упаперовому абоелектронному виглядіз накладеннямелектронних підписів,електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис",за умовивикористання засобуелектронного цифровогопідпису усімасторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «А3906», він містить податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Згідно із пунктом 4.4.1 клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.

ОСОБА_1 не заперечує факт отримання коштів у сумі 10100 грн та підписання нею 18 жовтня 2023 року Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7180682 у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).

Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.

25 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

За пунктом 1.2 цього договору перехід від клієнта до фактору прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор має кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактору прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно даних витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 року до ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» перейшло право вимоги за договором у розмірі 26 791,08 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8 900,00 грн та сума заборгованості за відсотками 17 891,08 грн.

П. 1.1. Договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідач не подав докази, які б підтвердили виконання ним умов договору про надання споживчого кредиту.

Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернула, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором.

Так, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на підставі положень ст. 512, 514, 516, 1077, 1078, 1082 ЦК України надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Оскільки до ТОВ «ФК«Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, останнім в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем у період з 18.10.2023 року по 24.07.2024 року здійснено нарахування відсотків за стандартною відсотковою ставкою у сумі 17891,08 грн. У даному випадку відсотки нараховано у межах погодженого строку надання кредиту зазначеному у п.1.3 Договору. Можливість нарахування відсотків після переходу права вимоги до позивача передбачена п. 1.1 Договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року.

Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами, що свідчить про правомірність їх нарахування.

Як свідчить розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Авентус Україна», останнім надано розрахунок заборгованості за період з 18.10.2023 року по 24.07.2024 року, але фактично відсотки нараховані до 18.01.2024 року, отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8900 грн., та за відсотками у розмірі 17891,08 грн. за період з 18.10.2023 року по 24.07.2024 року.

Також позивачем, після укладення договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, з урахуванням тих обставин, що строк кредитного договору ще не сплив, нараховано відсотки за 80 календарних днів з 25.07.2024 12.10.2024 в розмірі 14 168,80 грн.

Разом з тим, згідно з п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положения" доповнено пунктом 1 згідно із Законом N 3498-IX від 22.11.2023).

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.10.2023 року за № 7180682 укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», однак після набрання чинності цим Законом строк дії договору продовжувався, відтак положення цього Закону застосовуються до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту 18.10.2023 року за № 7180682, на підставі яких з відповідача стягується заборгованість.

Однак, враховуючи встановлений частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, починаючи з 24 грудня 2023 року протягом перших 120 днів, тобто до 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки для нарахування відсотків за користування кредитними коштами не міг перевищувати 2,5 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а з 22 квітня 2024 року 1,5 % до 19.08.2024 року.

Оскільки за період з 25.07.2024 року до 19.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5 %, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за цей період в розмірі 3471 грн ( (8900 грн. х 1,5 % х 26 дні = 3471 грн.)

Оскільки за період з 20.08.2024 року до 12.10.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1 %, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за цей період в розмірі 4806 грн ( (8900 грн. х 1 % х 54 дні = 4806 грн.)

Отже, сума заборгованості за кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам у період з 25.07.2024 року по 12.10.2024 року складає 8277 грн. (4806+3471).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення заборгованості за договором кредиту, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 35068,08 грн., з яких 8900 грн. тіло кредиту, 17891,08 грн. заборгованість за відсотками за період з 18.10.2023 року по 24.07.2024 року, та 8277 грн. - заборгованість за відсотками за період з 25.07.2024 року по 12.10.2024 року.

Стосовно доводів щодо суми витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.12.2024 року, згідно якого адвокатом Столітнім М.М. було надано правову допомогу вартістю 10 000 грн.; рахунок на оплату по замовленню №7502-10/04-2025 від 10.04.2025 року на суму 10 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що заявлена сума судових витрат є завищеною та просила зменшити до 2000 грн.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З огляду на наявність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що визначений в договорі про надання правничої допомоги розмір витрат заявника є завищеним та не відповідає складності справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суми витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2147,20 грн, оскільки позовні вимоги задоволено на 85,61%. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено 3633,60, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 521,05 грн..

Шляхом взаємозаліку з ОСОБА_1 на корись ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1626,15 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Слобідського районного суду міста Харкова від 17 червня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7180682 від 18.10.2023 року в загальному розмірі 35068,08 грн., витрати зі сплати судового в розмірі 1626,15 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

М.Є. Савенко