ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/174/26Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1711/25 Категорія: 304090200 Смовж О.Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея банк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що, з метою надання послуг клієнтам позивач у тому числі використовує інформаційно-комунікаційну систему Мобільний додаток «О.Ваnк2.0», який є програмним забезпеченням, призначеним для роботи на смартфонах, планшетах та інших мобільних електронних пристроях, за допомогою якого користувач ініціює, а Банк виконує банківські операції, визначені Правилами надання послуг в системі дистанційного обслуговування «Idea Online» в акціонерному товаристві «Ідея Банк».

Початок процесу взаємодії з новим клієнтом-фізичною особою починається з реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування О.Ваnк 2.0», через мобільний додаток «О.Ваnк 2.0», проходження дистанційної ідентифікації та верифікації клієнта в мобільному додатку «О.Ваnк 2.0», за допомогою Державного порталу «ДІЯ» та з можливістю оформлення цифрової картки та отримання інших банківських послуг відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про електронну комерцію», «Про Національний банк України», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою Національного банку України, та інших законодавчих актів України.

З метою реалізації дистанційного укладення договорів позивачем укладено договір надання послуг №01/01122020 від 01.12.2020 з ТОВ «Мобільний Маркетинг», згідно якого обслуговується короткий номер 3553 та альфа ім`я: «IdeaBank».

Відтак, з метою отримання послуг AT «Ідея Банк» відповідачем підписано договір про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку, та угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної карти.

25.08.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України між позивачем та відповідачем укладено договір №1805112 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку.

Даний договір підписано Клієнтом ЦВП шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0 у відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Банком підписано договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку, що також узгоджується із Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою Національного банку України. Відповідно до умовп.1.4.1 договору клієнт надає згоду на використання власного номеру телефону, зазначеного в цьому договорі як фінансового номеру телефону ( НОМЕР_1 ) для отримання смс-повідомлень, що містять ОТП-пароль, з метою подальшого підписання ЕП договорів про отримання банківських послуг у вигляді електронного документа та підтверджує, що номер телефону належить виключно йому, а відтак накладений ЕП однозначно пов`язаний із клієнтом, і не пов`язаний із жодною іншою особою та прирівнюється до власноручного підпису, створює для клієнта юридичні наслідки.

Також 25.08.2023 згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на інтернет-сторінці банку, між банком та ОСОБА_1 укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки №С-001-0.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (OTP-пароль), який надісланий на номер мобільного телефону (Фінансовий номер) відповідача, про що свідчить п. 27 Кредитного договору, реквізити сторін та зазначене нижче.

Власне волевиявлення на укладення кредитного договору відповідач висловив шляхом його підписання електронним підписом, а саме: відповідачем введено на інтерфейсі власного мобільного пристрою з фінансового номеру в мобільному додатку О.Ваnк 2.0. СМС-повідомлення (OTP-пароль, отриманий від банку - з альфа імені «IdeaBank»), що узгоджується з п. 1.4.1. договору № 1805112. Згідно з п. 1.5 договору накладення ЕП клієнта здійснюється шляхом перевірки та підтвердження банком достовірності OTP-паролю, що був повідомлений (шляхом введення в мобільному додатку О.Вапк 2.0.) банку клієнтом після його автентифікації. Також у договорі визначено номер мобільного номера НОМЕР_1 в якості фінансового номера відповідача.

Укладаючи кредитний договір, сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.ideabank.ua, та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4).

Згідно з кредитним договором банк надає клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_2 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ), та здійснює платежі відповідача з рахунку (у т. ч. ініційовані відповідачем за допомогою БПК) за рахунок кредиту на суму, що перевищує залишок власних коштів відповідача на рахунку, на умовах повернення, строковості та платності.

Процентна ставка за користування кредитом становить 70,8% річних (протягом пільгового періоду 0,01% річних на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення безготівкової оплати за допомогою БПК в торговельно-сервісній мережі і Інтернеті), яка є фіксованою протягом усього строку дії угоди та може бути зміненою за умови погодження сторонами в порядку визначеному цією угодою. Процентна ставка на прострочену суму кредиту при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту протягом дії угоди 70,8% річних. Процентна ставка за використання коштів понад витратний ліміт (технічний овердрафт) 70,8% річних.

Максимальний розмір кредитної лінії становить 200 000,00 грн. Розмір кредитної лінії на дату укладення кредитного договору становить 0 грн. Ураховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку відповідача.

Станом на дату подання позовної заяви, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Останній платіж/зарахування здійснено (поповнено поточний рахунок) 27.02.2025.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору на адресу відповідача банком надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.03.2025. Згідно з даною вимогою AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку.

Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, проценти за користування кредитом, позивач звернувся в суд та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 54 051,60 грн, з яких 35 621, 80 грн простроченого боргу, 18 429,80 грн прострочених процентів і судові витрати.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачки на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 1805112 від 25.08.2023 в розмірі 35 621,80 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 35 621,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1 995,55 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за кредитним договором у розмірі 804,06 грн АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права до спірних правовідносин, просить в цій частині рішення районного суду скасувати та ухвалити нову постанову у відповідній частині про стягнення процентів у розмірі (із урахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог) 804,06 грн.

Апелянт зазначає, що 09.10.2025 АТ «ІдеяБанк», користуючись своїм процесуальними правами, на власний розсуд вирішило за необхідне подати заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог. Зауважує, що таке право позивача є абсолютним, не залежить від волі інших учасників та при вирішенні такого питання суд не зобов`язаний з`ясовувати обставини, які стосуються суті спору або мотивів, у зв`язку із якими така заява подана. Разом з тим, ухвалою суду від 15.10.2025 у задоволенні заяви АТ «Ідея Банк» про залишення без розгляду частини позовних вимог відмовлено. Апелянт вважає, що суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті.

Також в апеляційній скарзі скаржник вказує про неправильне застосування судом норм матеріального права в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, оскільки поза увагою суду залишився період, протягом якого на відповідача мала би поширюватися пільга, передбачена ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зазначає, що відповідна пільга військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову, надається на весь час їх призову (проходження військової служби), незалежно від того, чи брали (беруть) вони участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення чи перебували або перебувають безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів. Натомість, іншим військовослужбовцям, у тому числі тим, які проходять військову службу за контрактом, у даному випадку таку службу проходить відповідач, відповідна пільга надається за умови підтвердження ними факту участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Відповідач брала участь у таких заходах у декілька періодів, із відповідним перервами, тому саме у ці періоди на позичальницю мали би поширюватись пільги, передбачені законодавством, чого не врахував суд першої інстанції при ухваленні рішення, та відмовив у стягненні процентів за кредитним договором у розмірі 804,06 грн.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 54 051,60 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачем рішення суду оскаржується в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 25.08.2023 підписала анкету клієнта при реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0» №1805112, в якій зазначила власні анкетні дані: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, дата, місяць і рік народження, номер телефону (фінансовий номер), а також місце проживання та місце роботи.

Також відповідач ОСОБА_1 25.08.2023 пройшла повну дистанційну ідентифікацію, що підтверджується протоколом перевірки фотографій клієнта та протоколом перевірки підписів клієнта.

Із договору №1805112 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти АТ «ІдеяБанк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку від 24.10.2023 вбачається, що клієнт акцептує публічну оферту АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку, яка розміщена на сайті Банку www.ideabank.ua на умовах, запропонованих Банком; подальше підписання договорів щодо отримання банківських послуг у вигляді електронного документа, може здійснюватися шляхом використання електронного підпису клієнтом та кваліфікованого електронного підпису Банком; сторони погодилися, що надання клієнтом до Банку ОТР-паролю та підтвердження Банком його достовірності сторони визнають укладені правочини у вигляді електронного документа, а також погоджуються, що ризик збитків, що можуть бути заподіяні підписувачам і третім особам несе сторона, з вини якої такі збитки виникли (п.п.1.3.1-1.3.2 п.1.3). Вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом у розділі «Клієнт» (а.с. 22).

Відповідно до п. 3.1 Угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки №С-001-0 від 25.08.2023 банк надає клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії до рахунку та здійснює платежі клієнта з рахунку за рахунок кредиту на суму, що перевищує залишок власних коштів клієнта на рахунку, на умовах повернення, строковості та платності, а саме: максимальний розмір кредитної лінії 200 000 грн зі строком дії 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації (п.3.1 Угоди); розмір кредитної лінії, на дату укладення Угоди, становить 0 грн та може бути змінений в межах максимального розміру за ініціативою Банку або клієнта (п.3.2 Угоди); процентна ставка за користування кредитом становить 70,8% річних (протягом пільгового періоду 0,01% річних на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення безготівкової оплати за допомогою БПК в торговельно-сервісній мережі і Інтернеті), яка є фіксованою протягом усього строку дії Угоди та може бути зміненою за умови погодження сторонами в порядку визначеному цією Угодою. Процентна ставка на прострочену суму кредиту при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту протягом дії Угоди 70,8% річних. Процентна ставка за використання коштів понад витратний ліміт (технічний овердрафт) 70,8% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 100,22% річних та орієнтовна загальна вартість кредиту становить 326 757,95 грн (п.3.3 Угоди); повернення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом готівкового або безготівкового поповнення рахунку не пізніше останнього робочого дня платіжного періоду (п.3.5 Угоди). Із розділу «Реквізити сторін» Угоди суд встановив, що цей правочин підписаний відповідачем ОТР-паролем (електронним підписом клієнта): 1342 від 25.08.2023. (а.. 24-26)

Відповідно до змісту паспорту споживчого кредиту «O CARD ID +» сторони обумовили основні умови кредитування з урахуванням побажань клієнта, а також інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, що відповідають зазначеним вище положенням п.3.1-3.3 Угоди (а.с. 27-28).

У протоколі реєстрації/фіксації дій клієнта при реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування О.Ваnк 2.0» (Протокол підписання Договору на продукт) №С-001-0 від 25.08.2023 визначена хронологія дій сторін у ході підписання кредитного договору (а.с. 29).

З метою реалізації дистанційного укладення договорів позивачем АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Мобільний Маркетинг» укладено договір надання послуг №01/01122020 від 01.12.2020, предметом якого є те, що ТОВ «Мобільний Маркетинг» як провайдер зобов`язується від свого імені за дорученням і за рахунок АТ «Ідея Банк» як субпровайдера за винагороду надавати послуги із забезпечення доступу користувачів мережі оператора до контенту та контент-послуг субпровайдера на території України (п.2.1 Договору).

Згідно з копією витягу з Реєстру СМС-повідомлень за серпень 2023 року до договору надання послуг №01/01122020 від 01.12.2020 вбачається, що згідно порядкового номера 17926 АТ «Ідея Банк» здійснило відправлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону НОМЕР_4 наступного тексту: ОТР 1342 для підписання паспорту споживчого кредиту та кредитного договору (а.с. 32).

Із виписки по рахунку клієнта-фізичної особи №/0512 за період з 05.09.2016 до 12.05.2025, відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_1 , вбачається, що останній 25.08.2023 був встановлений АТ «Ідея Банк» кредитний ліміт в розмірі 30 000,00 грн, що активно використовувався відповідачем для власних потреб. Останній платіж на погашення прострочених відсотків за кредитом здійснено 27.02.2025 (а.с. 33-38).

Згідно з випискою по рахунку відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в розмірі 54 051,60 грн, з яких: прострочений борг 35 621,80 грн, та прострочені проценти 18 429,80 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором №С-001-0 від 25.08.2023, станом на 12.05.2025, відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 54 051,60 грн, з яких: прострочений борг 35 621,80 грн та прострочені проценти 18 429,80 грн. (а.с. 39).

З копії вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань № 12.4.2/С-001-0 від 04.03.2025 вбачається, що АТ «Ідея Банк» повідомило ОСОБА_1 про наявність в неї вказаної заборгованості за кредитним договором з вимогою її погасити протягом 30 днів, також відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості в тридцятиденний строк з дня надіслання цієї вимоги банк має право здійснити стягнення заборгованості у примусовому порядку на власний вибір (а.с. 40).

Відповідач не заперечувала факту отримання нею кредитних коштів, що підтверджує факт виконання АТ Ідея Банк» своїх зобов`язань за умовами договору. Крім того, відповідачем визнається наявність перед банком заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, сума позовних вимог, на переконання відповідача, підлягає зменшенню на суму процентів та неустойки на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за весь період дії договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягненні відсотків, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 на час укладення кредитного договору та нарахування відсотків була і є військовослужбовцем, призваною на військову службу за контрактом, а відтак на неї поширюється дія норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Із врахуванням пільги, передбаченої пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування цими кредитними коштами не мали нараховуватися ОСОБА_1 .

Згідно з копією довідки військової частини НОМЕР_5 від 01.07.2025 ОСОБА_1 призвана за контрактом та перебуває на військовій службі, в тому числі, з 09.10.2024 у військовій частині НОМЕР_5 (а.с. 63).

Відповідно до довідки № 2117 від 29 червня 2024 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 обіймає посаду оператор роти радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_6 дійсно в період з 20.05.2022 по 29.03.2023, з 08.04.2023 по 26.06.2023, з 05.08.2023 по 23.11.2023, з 04.12.2023 по 03.05.2024, з 18.05.2024 по 17.07.2024 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Миколаївській області, Баштанського району, Березнегуватої селищної громади, Миколаївській області, Березнегуватському районі, Лепетиської сільської ради, Херсонської області, Херсонського району, м. Херсон та Харківській області, Ізюмського району, Борівській селищній громаді (а.с. 64).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_5 від 09.10.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_7 від 14.09.2024 до ВЧ НОМЕР_5 , який прибув з ВЧ НОМЕР_6 АДРЕСА_1 з 09.10.2024 зараховано до списків військової частини на всі види забезпечення (а.с. 66)

Відповідно до виписного епікризу №3408, 02.08.2024 ОСОБА_1 , командиром в/ч НОМЕР_6 направлена на стаціонарне лікування у ВМКЦЦР, скерована у в/ч НОМЕР_8 . (а.с. 68)

Згідно з довідкою ВЛК ВЧ НОМЕР_9 від 13.08.2024 ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування травми, пов`язаної з проходженням військової служби, тривалістю 45 календарних днів. (а.с. 67, зв.).

Також у матеріалах справи міститься контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України. Без зазначення дати укладення, строком на один рік з 26.02.2025 (а.с. 69-70).

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 30 березня 2021 року №1357-ІХ, який набрав чинності з 23 квітня 2021 року, та яка діяла зі змінами, внесеними згідно із Законом №2459-IX від 27 липня 2022 року до 04 травня 2024 року), в тому числі станом на час укладення кредитного договору 25.08.2023 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Аналіз змісту цієї норми, якою доповнено Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно із Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», свідчить про те згадана вище редакція поширюється на дві категорії військовослужбовців: (1) військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; (2) інші військовослужбовці, до яких належать військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час дії особливого періоду.

Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, вказана пільга надається їм на весь час їх призову.

Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, тобто військовослужбовцям, які перебувають на інших видах військової служби, окрім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, така надається їм у період перебування безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. При цьому, вказана пільга надається їм під час дії особливого періоду. Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, визначеними Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (із відповідними змінами).

Законом України від 21 березня 2024 року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04 травня 2024 року, пункт 15 статті 14 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Аналіз змісту цієї норми дає підстави для висновку, що законодавець розширив категорію «інших» військовослужбовців, віднісши до неї військовослужбовців, які брали або беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, проте виключив із Закону положення про те, що надання цієї пільги такій категорії військовослужбовців обумовлюється їх перебуванням безпосередньо в таких районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідач ОСОБА_1 станом на час укладення кредитного договору і по даний час проходить військову службу за контрактом, тому з часу укладення кредитного договору 25.08.2023 і до внесення змін до п.15 ст. 14 Закону, які набрали чинність 04.05.2024, для доведення статусу особи, на яку поширюються пільги щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами, слід надати докази щодо перебування безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Оскільки в період дії кредитного договору до 04.05.2024 ОСОБА_1 періодично брала участь у зазначених заходах, зокрема з 25.08.2023 по 23.11.2023, з 04.12.2023 по 03.05.2024, тому з 24.11.2023 по 03.12.2024 (10 календарних днів) на відповідача не поширювалася дія ч. 15 ст.14 Закону і підстав для звільнення її від сплати відсотків за вказаний період не було.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Оскаржуючи рішення районного суду щодо відмови у стягненні відсотків з відповідача за користування кредитними коштами протягом усього періоду користування кредитними коштами, позивач, у силу ст. 81 ЦПК України, не надав відповідних розрахунків щодо нарахування відсотків та розміру тіла кредиту, на яке такі відсотки могли нараховуватися, зазначивши при цьому тільки суму нарахованих процентів - 804,06 грн за періоди, які враховані апеляційним судом частково. Тому у задоволенні вимог позивача у оскаржуваній частині слід відмовити за недоведеністю належними та допустимими доказами розміру відсотків, які підлягають до стягнення з відповідача за період з 24.11.2023 по 03.12.2023 рр.

Таким чином, при ухваленні рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків з відповідача за весь період користування кредитними коштами судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для зміни рішення суду в цій частині шляхом викладення мотивів в редакції цієї постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом процесуальних норм під час відмови у задоволенні заяви АТ «Ідея Банк» про залишення без розгляду частини позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду. Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду окремо від рішення суду нормами ЦПК України не передбачено.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що ухвала про відмову у залишенні заяви без розгляду не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на ухвалу про відмову у залишенні заяви без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Районний суд ухвалу про відмову у задоволенні заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду від 15.10.2025 мотивував тим, що не погоджується із формулюваннями та розрахунками банку для нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово виснував про те, що закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Право на подання заяви про залишення позову без розгляду не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Окрім цього, суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті.

Аналогічна правова позиція висловлена 23 листопада 2022 року Верховним Судом у межах справи №759/14677/21, провадження № 61-10292св22.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про часткове залишення позову без розгляду є помилковими, оскільки суд першої інстанції може відмовити позивачу у задоволенні вимог заяви щодо залишення позовної заяви без розгляду у разі якщо встановить, що позивачем порушено порядок звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду, однак не з підстав оцінки мотивів позивача для залишення частини позовних вимог без розгляду.

З огляду на викладене вище, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмов у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду в частині нарахування відсотків за періоди, коли на відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, вказана ухвала не перешкоджала розгляду справи по суті, такі процесуальні порушення не стали наслідком неправильного вирішення справи, оскільки апеляційним судом перевірені підстави позову в цій частині та ухвалено рішення по суті. Вказане процесуальне порушення не нівелювало для позивача можливість доступу до правосуддя та не ускладнило йому цей доступ настільки, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Апеляційний суд враховує, що надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Слід також зважати на те, що вимога добросовісності є загальною для усі суб`єктів права, у тому числі - для усіх суб`єктів цивільних правовідносин, включаючи правовідносини у сфері кредитних.

Порушення учасником правовідносин вимог добросовісності під час здійснення своїх суб`єктивних прав має наслідком відмову у їх захисті та сприянні у їх реалізації. Зазначене стосується і процесуальних прав, зловживання якими неприпустиме (статті 2, 44 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині рішення за результатами розгляду справи проведений розподіл судових витрат та стягнуто судовий збір із відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр», яке не є стороною у справі, а вказаний недолік може бути усунений у порядку ст. 269 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні із викладенням мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у частині зміни підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, то перерозподіл судових витрат апеляційним судом не проводиться.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея банк» задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: