Провадження № 2/643/2535/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Броницької М.В., розглянувши у приміщенні суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» в особі представника Мєшніка Костянтина Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

25.11.2025 Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» в особі представника Мєшніка Костянтина Ігоровича звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.10.2019 у розмірі 51 137,79 грн, яка утворилася станом на 05.10.2025 та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.10.2019 ОСОБА_2 звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 04.10.2019 та встановив мобільний додаток monobank. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування при наданні банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий йому рахунок в розмірі 40 000,00 грн, а також отримав спеціальний платіжний засіб кредитну картку, маска якої НОМЕР_1 . Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком: (І) при додаванні інформації з картки Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або (ІІ) при активації клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку. З допомогою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, що є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.

Відповідно до положення 5.16 п. 5 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. На період дії карантину Банк залишав за собою право на власний розсуд збільшити дев`яносто денний строк.

Станом на 27.01.2024 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до п.5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.01.2024 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.02.2024 став у формі «на вимогу».

Станом на 05.10.2025 заборгованість відповідача перед Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором становить 51 137,79 грн.

Таким чином, Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч умов договору, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому позивач звернувся в суд за відновленням своїх порушених прав та законних інтересів.

Нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України врегламентовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача разом із заявою по суті спору заявив клопотання, у якому просив позов розглянути справу без участі представника банку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 26.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Скерована на адресу відповідача ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками з відміткою за 15.12.2025 повернулася на адресу суду, що свідчить про його належне повідомлення про розгляд справи.

23.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, котрим представник позивача уточнив номер основної картки клієнта, стосовно якої у виписці банку має місце описка в спосіб зазначення номера карти відповідача до перевипуску.

Копія клопотання була скерована судом на адресу відповідача.

23.01.2026 на адресу суду повернулося скерована на адресу відповідача копія клопотання про долучення доказів, із відміткою про відсутність одержувача за вказаною адресою.

Від відповідача клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін чи будь-яких інших клопотань до суду не надходило. Також відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Нормою ч. 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що 04.10.2019 ОСОБА_2 звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 04.10.2019 та встановив мобільний додаток monobank (а.с. 36). Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування при наданні банківських послуг (а.с. 37-43), Тарифами (а.с. 44-45), Таблицею обчислення вартості кредиту (а.с. 48, зворот) та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (а.с. 46-48).

Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий йому рахунок НОМЕР_2 в розмірі 40 000,00 грн, а також отримав спеціальний платіжний засіб кредитну картку, маска якої НОМЕР_1 . Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком: (І) при додаванні інформації з картки Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або (ІІ) при активації клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку. З допомогою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, що є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.

Відповідно до положення 5.16 п. 5 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. На період дії карантину Банк залишав за собою право на власний розсуд збільшити дев`яносто денний строк.

Станом на 27.01.2024 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до п.5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.01.2024 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.02.2024 став у формі «на вимогу».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення договору про надання банківських послуг, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у низці постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Щодо правової природи укладеного договору, то він являється кредитним договором, відповідно до якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що стосуються позики, якщо інше не встановлено цим параграфом розділу про кредит і не випливає із суті самого кредитного договору.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК» між позивачем та відповідачем 04.10.2019 укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank».

Судом досліджено Виписку про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 контрагента ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за період з 04.10.2019 по 05.10.2025 (а.с. 18-33).

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту.

Таким чином, АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК» виконав свої зобов`язання за Договором, відкривши Відповідачу поточний рахунок, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача.

Відповідачем не спростовано факту отримання ним коштів від позивача, не спростовано факту неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, а також факт наявності заявленої у позові кредитної заборгованості.

Відповідно до норми ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач умови договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Зі своєї сторони, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 05.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі 51 137,79 грн.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» за період з 01.11.2019 по 05.10.2025, проведеного за правилами, зазначеними в Таблиці розрахунку заборгованості (а.с. 5), вбачається, що заборгованість контрагента ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 05.10.2025 становить 51 137,79 грн, та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 6-16).

З наданого Розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач кредитними коштами користувався, частково погашав заборгованість, проте свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у результаті чого утворилася заборгованість, чим порушилися права та законні інтереси позивача, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися за їх відновленням в суд.

Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, не спростований доводами відповідача, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 3 028,00 грн (а.с. 61).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.10.2019, що утворилась станом на 05.10.2025, у розмірі 51 137 (п`ятдесят одна тисяча сто тридцять сім) гривень 79 копійок загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», , 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Броницька