Номер провадження: 22-ц/813/4476/26
Справа № 522/1677/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя доповідач), Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійсними договорів та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_3 наступне нерухоме майно:

- стояночне місце № 62 загальною площею 16.1. кв.м., розташоване в АДРЕСА_1 ;

- стояночне місце АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення 1т площею 53.3. кв.м., розташоване в АДРЕСА_1 ;

Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступним чином.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку із допоміжними спорудами АДРЕСА_3 , загальною площею № 194,6 кв.м.;

-1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 249.9 кв.м. в АДРЕСА_4 ;

-на 6/100 частин двох житлових будинків із надвірними спорудами загальною площею 120.5 кв.м., в АДРЕСА_5 ;

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частину житлового будинку із допоміжними спорудами АДРЕСА_3 , загальною площею № 194,6 кв.м.;

-1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 249.9 кв.м. в АДРЕСА_4 ;

-на 6/100 частин двох житлових будинків із надвірними спорудами загальною площею 120.5 кв.м., в АДРЕСА_5 ;

У решті позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 01.01.2026 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 в особі свого представника Кувшинової В.П. звернулася до суду з апеляційною скаргою.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 через свого представника адвоката Торган Л.М. звернулась до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2023, оскільки Рудницька О.Ю. не має юридичної освіти та не може належним чином користуватися своїми правами та обов`язками, звернулася за правовою допомогою до ОСОБА_6 , з якою було укладено відповідну угоду.

З будь-якими заявами ОСОБА_1 до адвоката Торган Л.М. про розірвання договору про надання правової допомоги не зверталась. Зі слів адвоката Торган Л.М., апеляційна скарга на Рішення Приморського районного суду м. Одеси була прийнята до розгляду та через завантаженість Одеського апеляційного суду має розглядатися у грудні 2025 року.

У зв`язку з тим, що адвокат Торган Л.М. перестала відповідати на дзвінки, ОСОБА_1 звернулась 12.12.2025 за отриманням правової допомоги до Адвокатського об`єднання «ЮРПРАЙМ», в процесі надання правової допомоги яким на підставі договору № 2/12-25 від 12.12.2025 року адвокат Кувшинова В.П. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 522/1677/17.

В результаті ознайомлення 22.12.2025 заявниці стало відомо, що апеляційна скарга, подана адвокатом Торган Л.М., не була прийнята до розгляду у зв`язку з наявністю порушень вимог ЦПК України в частині не сплати судового збору.

Відповідно до тексту ухвали Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху, запропоновано оплатити судовий збір в розмірі 26407,50 гривень. Крім того, з матеріалів справи стало відомо, що адвокат Торган Л.М. 03.06.2025 звернулася до Одеського апеляційного суду з заявою про те, що не має права отримувати кореспонденцію за ОСОБА_1 , оскільки договір про надання правової допомоги з нею розірваний з ініціативи клієнта через незадовільний стан її здоров`я. Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 26.12.2025, ні особисто вона, ні будь-хто від її імені з описаними вище ініціативами до адвоката Торган Л.М. не звертались. Крім того вказує, що ОСОБА_1 жодного разу не отримувала кореспонденції від Одеського апеляційного суду по справі 522/1677/17, а отже ні про те, що Одеським апеляційним судом було винесено 11.07.2023 ухвалу про залишення її скарги без руху, ні про винесення ухвали від 27.06.2025 про повернення апеляційної скарги, ОСОБА_1 взагалі не знала до моменту повідомлення їй даної інформації адвокатом Кувшиновою В.П.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 від своїх намірів оскаржити рішення не відмовлялась в межах десятиденного строку з моменту ознайомлення з ухвалою від 11.07.2023 було сплачено 26407,50 гривень судового збору.

Інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.

Перевіривши апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку апеляційного провадження, рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При цьому за змістом частини 2 статті 358ЦПК України поновлення апеляційним судом пропущеного строку можливе виключно у разі подання апеляційної скарги у межах присічного річного строку, а в разі недотримання останнього з`ясування поважності причин строку на апеляційне оскарження взагалі не має істотного значення та не може жодним чином вплинути на однозначне вирішення питання про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відтак, встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження.

Оскаржуване рішення ухвалено 14.03.2023.

Апеляційна скарга подана 01.01.2026, тобто через 2 роки та 8 місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Визначальним для правильного застосування процесуального закону, що регулює питання про можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення поза межами річного строку згідно частини другої статті 358 ЦПК України є виключно подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, або пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2022 року в справі № 758/14460/15-ц (провадження № 61-12330св21) вказував, що «непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною».

Апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 не містить посилань на обставини непереборної сили, які зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду понад 2 роки та 8 місяців.

Як вбачається з відомостей АСДС КП «Д-3», 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника Торган Л.М. звернулася до суду з апеляційною скаргою, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2025 року повернута скаржнику.

Тобто неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що Рудницька О.Ю у цій справі має процесуальний статус позивача за первісним позовом, а отже була обізнане про судове провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку про інформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Посилання скаржника на те, що з будь-якими заявами ОСОБА_1 до адвоката Торган Л.М. про розірвання договору про надання правової допомоги не зверталась, а зі слів адвоката Торган Л.М. апеляційна скарга на рішення Приморського районного суду м. Одеси була прийнята до розгляду та через завантаженість Одеського апеляційного суду має розглядатися у грудні 2025 року не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження у розумінні частини другої статті 358 ЦПК України.

Зазначенні причини пропуску строку на апеляційне оскарження фактично зводяться до не згоди скаржника з ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги, що є підставою для оскарження такої в касаційному порядку.

Згідно із частиною третьою статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів вважає, що можливість подання апеляційної скарги протягом розумного строку залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Як вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Каракуця проти України» від 20 лютого 2017 року, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, оскільки вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Не проявивши належну зацікавленість у розгляді судового провадження, ініційованого самою позивачкою ОСОБА_1 , тим самим пропустила встановлений законом присічний строк для апеляційного перегляду як особа, яка була обізнана про таке судове провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Таким чином, враховуючи наведене та те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення (протягом понад 2 роки та 8 місяців), тому у відповідності до вимог п. 2 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника Кувшинової Валерії Петрівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійсними договорів та поділ спільного майна подружжя.

Копію цієї ухвали надіслати усім учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.В. Назарова

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький