Справа № 441/775/25 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/3804/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Крайник Н.П., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 про оголошення особи померлою за особливих обставин, пов?язаних із захистом Вітчизни під час виконання обов?язків військової служби,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, за участі заінтересованих осіб: Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , Городоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 про оголошення особи померлою за особливих обставин, пов?язаних із захистом Вітчизни під час виконання обов?язків військової служби.

В обґрунтування заяви покликалася на те, що є матір`ю ОСОБА_7 , який 25 березня 2022 року призваний на військову службу до Збройних Сил України та проходив службу на посаді командира відділення управління командира 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 січня 2024 року.

ОСОБА_7 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_14 в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області, виконуючи свій обов`язок, залишився вірний присязі беручи участь в обороні держави та стримуванні збройної агресії російської федерації.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив ОСОБА_1 у реєстрації смерті сина та видачі свідоцтва про смерть через відсутність документів на підставі яких проводиться державна реєстрація смерті

З врахуванням зазначених обставин, просила оголосити померлим військовослужбовця Збройних Сил України старшого сержанта ОСОБА_7 під час виконання ІНФОРМАЦІЯ_14 обов?язків військової служби із забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій - в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області, при виконанні бойового завдання

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , уродженця с. Порічне Городоцького району Львівської області, що значиться зареєстрованим на АДРЕСА_1 ) оголошено померлим під час виконання обов?язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій, при виконанні бойового завдання.

Датою смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано ІНФОРМАЦІЯ_14, місцем смерті - населений пункт Синьківка Куп`янського району Харківської області.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року оскаржило Міністерство оборони України.

В апеляційній скарзі покликається на те, що початок перебігу строку для оголошення особи померлою відраховується від дня закінчення активних бойових дій на території ймовірної загибелі фізичної особи, тому звернення із заявою про оголошення військовослужбовця ОСОБА_7 померлим є передчасним.

З 01 липня 2023 року село Сеньківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області відноситься до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Вважає, що не можна відраховувати шестимісяний строк, передбачений частиною 2 статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непердбачуваною.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення ,яким відмовити у задоволенні заяви повністю.

23 січня 2026 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає таку безпідставною та необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення, оскільки рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд повно і всебічно з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, а викладені у апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законного рішення у справі.

Наголошує на тому, що відсутність будь-яких даних про ОСОБА_7 протягом тривалого часу з 12 грудня 2023р. по 15 жовтня 2025р. (по час ухвалення судом рішення) свідчить про обґрунтованість заявлених вимог заявниці ОСОБА_1 .

Вважає покликання представника Міністерства оборони України у своїй

апеляційній скарзі на те, що оголошення померлим ОСОБА_7

зумовлено необхідністю реалізації майнових прав заявниці ОСОБА_1 є

голослівними, оскільки для неї не є основною метою отримання одноразової грошової

допомоги за загиблого сина, а основною метою є оголошення його померлим для

державної реєстрації його смерті і отримання свідоцтва про його смерть та усунення

невизначеності.

Просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України

залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської

області від 15 жовтня 2025 року - без змін.

12 лютого 2026 року від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, дане клопотання про відкладення розгляду справи, отримане судом о 15 год. 21 хв., після проголошення вступної і резолютивної частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, згідно копій свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 та про смерть серія НОМЕР_5 убачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Порічне Городоцького району Львівської області, його батьками є ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

Згідно відміток у паспортах серія НОМЕР_6 та серія НОМЕР_7 , копій свідоцтв про народження серія НОМЕР_8 та серія НОМЕР_9 , ОСОБА_7 з 23 лютого 2001 року по 30 липня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у шлюбі мають дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 7, 95-98, 102-103).

Із пояснень заінтересованої соби ОСОБА_3 в суді, із копій свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_10 убачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зареєстрували 01 червня 2022 року шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 379, у шлюбі дітей не мають (а.с. 81).

Згідно відмітки у паспорті серія НОМЕР_6 , ОСОБА_7 значиться зареєстрованим в будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 7).

На виконання вимог Указу президента України «Про часткову мобілізацію» № 607 від 21 липня 2014 року військовозобов`язаний ОСОБА_7 14 серпня 2014 року призваний на військову службу та з 30 жовтня 2014 року по 03 квітня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті належності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області, що підтверджується повідомленням ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_10 № 1185 від 08 жовтня 2014 року та довідкою ТВО командира військової частини НОМЕР_11 ОСОБА_11 № 255 від 03 квітня 2017 року (а.с. 11-12).

ОСОБА_7 є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_12 від 24 квітня 2015 року (а.с. 13).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25 березня 2022 року призваний на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України та 02 вересня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення зв`язку взводу управління НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що стверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_13 (по стройовій частині) від 02 вересня 2022 року № 180 (а.с. 20).

З 01 січня 2023 року ОСОБА_7 приступив до виконання обов`язків на посаді старшого сержанта, командира відділення 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 вибув з району відновлення боєздатності під оперативним контролем оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та 08 грудня 2023 року залучений до сил та засобів ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_11 » оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_12 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » в складі військової частини НОМЕР_1 , що бере безпосередньо участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_1

17 грудня 2023 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4396, відповідно до рапорта тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_12 вх. № 37876 від 17 грудня 2023 року, призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти ІНФОРМАЦІЯ_14 старшого сержанта, командира відділення управління командира 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 (а.с. 16).

Згідно акта службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4396, під час виконання бойового завдання пов`язаного з захистом Батьківщини та відсічі збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Синьківка, Куп`янського району Харківської області, на бойовій позиції СП «МАРС» СП «МАЛИНА», ІНФОРМАЦІЯ_14 приблизно о 11 год. 00 хв. командир відділення управління командира 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_7 зник безвісти (а.с. 15-25).

Про те, що старший сержант ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_14 приблизно о 11 год. 00 хв., під час виконання бойового завдання в населеному пункті Синьківка, Куп`янського району Харківської області, на бойовій позиції СП «МАРС» СП «МАЛИНА», зник безвісти, окрім іншого підтверджується письмовими поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 17).

За результатами проведеного службового розслідування, прийнято рішення, старшого сержанта, командира відділення управління командира 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 вважати зниклим безвісти під час виконання ІНФОРМАЦІЯ_14 бойового завдання пов`язаного з захистом Батьківщини та відсічі збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Синьківка, Куп`янського району Харківської області та припинити нарахування йому усіх видів грошового забезпечення (а.с. 15-25)

08 січня 2024 року ОСОБА_3 сповіщено про те, що її чоловік старший сержант ОСОБА_7 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_14 в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області, виконуючи свій обов`язок, залишився вірний присязі беручи участь в обороні держави та стримуванні збройної агресії російської федерації, що стверджується копією повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від № 1/188 (а.с. 14).

За заявою ОСОБА_1 від 09 січня 2024 року, СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області 09 січня 2024 року за № 0000009, внесено до ЄРДР відомості за фактом зникнення ОСОБА_7 , з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 26).

Згідно листа заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області О.Стернюк № від 30 квітня 2025 року, матеріали кримінального провадження № 0000009 від 09 січня 2024 року, відповідно до ст. 218 КПК України, 25 січня 2024 року скеровано для розслідування у СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області (а.с. 42).

Згідно листа ДП «український національний центр розбудови миру» № 08-11/12279 від 14 квітня 2025 року, відомості про ОСОБА_7 внесені до реєстру НІБ, однак відомості про його перебування в полоні - відсутні (а.с. 29).

Із змісту виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора № 08-04/12279 від 14 квітня 2025 року убачається, що інформація щодо перебування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у полоні держави-агресора - відсутня (а.с. 30).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_7 померлим під час виконання обов?язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій, при виконанні бойового завдання, від дня вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_14 .

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції встановив, що заявницею надано суду достатньо доказів, які підтверджують факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_7 за обставин, що вказують на його загибель, зокрема свідчення очевидців про обставини його останнього бойового завдання, характер ведення бойових дій у районі його зникнення, а також висновки компетентних органів. Відсутність будь-яких даних про військовослужбовця протягом тривалого часу /більше року/, незважаючи на заходи з його розшуку, додатково підтверджує обґрунтованість заявлених вимог.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_7 померлим, заявниця вказувала на те, що загибель (смерть) її сина фактично є встановленою, проте отримання необхідних документів для реєстрації смерті та свідоцтва про смерть є неможливим. Єдиною підставою для реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першоїстатті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.

Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого законом строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині 1 статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України).

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23.

Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22).

Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Згідно з положеннями статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вонапосилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим її сина, ОСОБА_7 під час виконання ІНФОРМАЦІЯ_14 обов?язків військової служби із забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій - в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області, при виконанні бойового завдання.

На переконання колегії суддів, заявником було надано докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_7 у районі воєнних (бойових) дій. Жодних доказів, які б свідчили про те, що після ІНФОРМАЦІЯ_14 наявна будь-яка інформація про місце перебування чи знаходження ОСОБА_7 , матеріали справи не містять, як і не містять жодних відомостей про нього як про живого.

Про те, що старший сержант ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_14 приблизно о 11 год. 00 хв., під час виконання бойового завдання в населеному пункті Синьківка, Куп`янського району Харківської області, зник безвісти, підтверджується актом службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4396 (а.с. 15-25), письмовими поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 17). Відомості, що він перебуває у полоні держави-агресора - відсутня

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин`від (в редакції від 14 квітня 2022 року № 2191-ІХ) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 4 вказаного Закону надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у заяві про оголошення такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23.

Апеляційним судом встановлено, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_7 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок бойових дій під час виконання ним обов`язків військової служби ІНФОРМАЦІЯ_14 в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для оголошення ОСОБА_7 померлим.

З приводу дати смерті, враховуючи положення ч. 3 ст. 46 ЦК України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, суд дійшов висновку, що датою смерті ОСОБА_7 слід вважати ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Враховуючи, що за офіційним сповіщенням від 08 січня 2024 року (а.с. - 14), старший сержант ОСОБА_7 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_14 в населеному пункті Синьківка Куп`янського району Харківської області, а з заявою до суду першої інстанції про оголошення померлим ОСОБА_1 звернулася 24 квітня 2025 року, тобто після сплину шести місяців з дня зникнення її сина безвісті, враховуючи, що оскаржене рішення суду першої інстанції було ухвалено 15 жовтня 2025 року, колегія суддів вважає, що заявник дотримався стоку звернення до суду з вказаною вимогою.

Колегія суддів також враховує, що з моменту зникнення особи та до часу ухвалення рішення судом першої інстанції, а також до моменту розгляду судом апеляційної інстанції минуло понад 6 місяців. Протягом тривалого часу відсутні будь-які відомості про особу, її можливе перебування у полоні або будь-яких відомостей, що особа є живою.

Колегія суддів виходячи з принципів верховенства, справедливості, розумності та пропорційності, соціального контексту цієї справи, враховуючи вищевказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, за конкретних обставин зникнення безвісті ОСОБА_7 , при відсутності протягом тривалого часу відомостей про нього, а також при можливості встановити день вірогідної смерті ОСОБА_7 , погоджується з висновком суду першої інстанції, який вважав можливим оголосити останнього померлим з ІНФОРМАЦІЯ_14.

Міністерство оборони України в апеляційній скарзі зазначає про те, що територія населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області залишається зоною бойових дій, що унеможливлює достовірне встановлення загибелі ОСОБА_7 .

Однак, колегія суддів відмічає, що саме неможливість отримати достовірну інформацію через бойові дії є підставою для юридичного встановлення факту смерті в судовому порядку. Адже, в умовах, коли збір прямих доказів є об`єктивно неможливим, суд на підставі непрямих доказів (повідомлення з військової частини, обставини зникнення, останнє місце перебування, тощо) має право встановити факт смерті особи. Відтак, обставини, на які посилається скаржник, навпаки підтверджують правомірність ухваленого судового рішення.

За своїм змістом доводи апеляційної скарги зводяться до повторення заперечень проти заяви, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи учасників справи перевірені та їм дана належна оцінка.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мікуш Ю.Р.