Провадження № 2-о/466/443/25
У Х В А Л А

13 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

розглянувши заяву представника заявниці, адвоката Заяць Ніни Ярославівни, подану в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про виправлення описки у рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року у справі за заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа , -

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебували матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі зацікавленої особи - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ковтун Людмили Богданівни про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 22 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа було задоволено та встановлено факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.1997 року № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 40.3 кв.м.

02.02.2026 року до суду надійшла заява про виправлення описки у вказаному рішенні, в якій представник заявників просить суд зазначити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою.

В судове засідання учасники не з`явилися, у відповідності до ч.1 ст.432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження, у судовому засіданні, з повідомленням заявниці, постановляє ухвалу. Неявка представника не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 269 Цивільного процесуального кодексу України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасників справи виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки, якщо такі мають очевидний технічний характер та не змінюють змісту судового рішення.

Під опискою у розумінні зазначеної норми слід розуміти механічну, граматичну або технічну помилку, допущену під час викладення тексту судового рішення, усунення якої не впливає на правову позицію суду, встановлені судом факти, права та обов`язки учасників справи або спосіб судового захисту.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, заявники фактично просять суд не усунути технічну неточність, а доповнити резолютивну частину судового рішення новим юридичним формулюванням, а саме прямо зазначити тотожність осіб із різним написанням прізвища.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у заяві заявники просили встановити факт належності правовстановлюючого документа, а не встановити факт тотожності осіб, у зв`язку з чим суд, ухвалюючи рішення від 22 грудня 2025 року, діяв у межах заявлених вимог, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого у статті 13 ЦПК України, та не виходив за межі предмета заяви.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року вже надано правову оцінку наявним розбіжностям у написанні прізвища спадкодавця.

Так, у мотивувальній частині рішення суд прямо вказав, що, оцінивши наведені докази в їх сукупності та з урахуванням норм матеріального і процесуального права, суд дійшов висновку, що всі досліджені документи стосуються однієї і тієї ж особи ОСОБА_3 , а розбіжності у написанні її прізвища (« ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ») мають формальний характер, зумовлені особливостями оформлення документів у різні періоди часу, та не спростовують належності правовстановлюючого документа спадкодавцю.

Таким чином, доводи заяви щодо необхідності додаткового зазначення тотожності осіб фактично зводяться до повторного викладення правової оцінки, яка вже була надана судом у рішенні, та не свідчать про наявність у ньому технічної описки у розумінні статті 269 ЦПК України.

За своєю правовою природою заявлені вимоги спрямовані на зміну або доповнення резолютивної частини судового рішення, що є неприпустимим у порядку виправлення описок та виходить за межі повноважень суду, визначених статтею 269 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що підстави для виправлення описки у судовому рішенні від 22 грудня 2025 року відсутні, та у задоволенні заяви про виправлення описки у рішенні суду слід відмовити.

Керуючись ст. 247, ст.432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника заявників, адвоката Заяць Ніни Ярославівни про виправлення описки у рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року у справі 466/10886/25 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі зацікавленої особи - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ковтун Людмили Богданівни про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. Є. Зима