ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Харків

справа № 619/823/25

провадження № 22-ц/818/926/26

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року у складі судді Овсяннікова В.С.,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4398260 від 18.02.2024 суму заборгованості у розмірі 77 000 (сiмдесят сiм тисяч) гривень, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4398260 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 8 000 гривень, строк кредиту 360 днів: з 18.02.2024 року по 12.02.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 8 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна», що має відповідну ліцензію.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, за період часу з 18.02.2024 року по 25.10.2024 року не здійснив жодної оплати на рахунок заборгованості за Договором № 4398260 від 18.02.2024 року, у зв`язку з чим ТОВ «Лінеура Україна» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 50 200 гривень.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість станом на 25.10.2024 року у загальному розмірі 50 200 гривень, з яких: тіло кредиту 8 000 гривень, заборгованість за процентами 50 200 гривень.

25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого «ФК «Фінтраст Капітал» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників ТОВ «Лінеура Україна», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4398260 строк кредиту 360 днів: з 18.02.2024 року по 12.02.2025 року.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії Договору № 4398260 від 18.02.2024 року не закінчився.

А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період часу з 26.10.2024 року по 27.01.2025 року (94 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у розмірі 18 800 (вісімнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість у загальному розмірі 77 000 (сiмдесят сiм тисяч) гривень, з яких: 8000 (вiсiм тисяч) гривень - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 50 200 (п`ятдесят тисяч двiстi) гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 18 800 (вiсiмнадцять тисяч вiсiмсот гривень) - сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 94 календарних дні..

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року позвині вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за Кредитним договором № 4398260 від 18.02.2024, у загальному розмірі 77 000 (сiмдесят сiм тисяч) гривень, з яких: 8000 (вiсiм тисяч) гривень - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 50 200 (п`ятдесят тисяч двiстi) гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 18 800 (вiсiмнадцять тисяч вiсiмсот гривень) - сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 94 календарних дні, станом на 27.01.2025, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 77 000 (сiмдесят сiм тисяч) гривень, з яких: 8000 (вiсiм тисяч) гривень - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 50 200 (п`ятдесят тисяч двiстi) гривень - сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 18 800 (вiсiмнадцять тисяч вiсiмсот гривень) - сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 94 календарних дні.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що її чоловік відповідач у справі є військовосдужбовцем, що зник безвісти та на нього розповсюджуються норми п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стягнення з нього грошових коштів впливає на її права та обов`язки. Суд незаконно нарахував штрафні санкції та проценти за ередитом які будуть стягнеуті з сум матеріального забезпечення її чоловіка, яке виплачеється їй та неповнолітнім дітям.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення у справі "Pelissier and Sassi v. France" (Пелісьє та Сассі проти Франції), заява №25444/94, та "Frydlender v. France" (Фрідлендер проти Франції), заява №30979/96).

Європейський суд з прав людини також зазначив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, §47).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 N 389-VIII (далі - Закон N 389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону N 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.91 №1934-XII (далі - Закон N 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону N 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону N 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 N 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження, пов`язана з фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції ї викладеній в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) за змістом якої перебування сторони у справі складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій є підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналіз таких нормативно-правових актів таких як Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), Закон України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ), дає підставу дійти висновку, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема, здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим, з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема, організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 28.09.2013 року було зареєстровано шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та апелянтом ОСОБА_3 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_4 .(а.с.119)

Як вбачається із матеріалів, відповідно до довідки №272 від 27.04.2024 року виданої військовою частиною НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 з 18 квітня 2024 року по теперішній час.(а.с.113)

Зі змісту Довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на посаді: номер обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї в/ч НОМЕР_3 . В період з 18.04.2024 по 14.07.2024 та з 17.08.2024 по 20.11.2024 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в с-ще Козача лопань Дергачівської міської громади Харківського р-н Харківської обл., с. Шахтарське Великоновосілківської селищної громади Волноваського р-н Донецької обл., с-ще Роздольне Великоновосілківської селищної громади Волноваського р-н Донецької обл., с-ще Велика Новосілка Великоновосілківської селищної громади Волноваського р-н Донецької обл., (а.с.114)

Відповідно до копії сповіщення сім`ї №1577/2927 в якій зазначено, що солдат ОСОБА_1 , номер обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 в результаті активних штурмових дій броне груп противника при підтримці артилерії та ударних БПЛА, біля н.п. Новодонецьке Донецької обл. зник безвісти 20.11.2024 року.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №8 від 12.01.2025 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зник на території бойових дій (під час воєнних дій).

Оскільки факт перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан підтверджується наданими апелянтом доказами,колегія судді приходить до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі в лавах ЗСУ під час дії в Україні воєнного стану, виконання ним бойових завдань по захисті Вітчизни вочевидь унеможливлює участь відповідача (як захищеної особи в кредитних правовідносинах) у судовому засіданні та висловлення своєї правової позиції з наданням доказів у справі, в зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає зупиненню до припинення перебування ОСОБА_1 у складі ЗСУ в період воєнного стану, що сприятиме досягненню завдання цивільного судочинства.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, ст. 253 ст. 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинити на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати сторони невідкладно повідомити суд про припинення існування підстав, які зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук