Провадження №2/932/3511/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 січня 2026 року м.Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Підопригори Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі про оспорювання батьківства, виключення запису про батька із актового запису про народження дитини та звільнення від стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

08.11.2024 позивач звернувся до суду із позовом в якому просить:

- виключити відомості про нього, як батька, із актового запису №44 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- звільнити його від аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , які стягуються на підставі судового наказу Димитровського міського суду Донецької області від 25.10.2023 у справі №226/1904/23.

Ухвалою суду від 12.11.2024 відмовлено у відкритті провадження з підстав наявності у провадженні Димитровського міського суду Донецької області аналогічної справи №226/2327/23.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.04.2025 вказану ухвалу суду від 12.11.2024 скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 09.06.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

09.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 у справі №226/2327/23 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 22.07.2025 закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні 05.08.2025 судом ухвалено про заочний розгляд справи, заслухано вступне слово представника позивача, досліджено докази.

Ухвалою суду від 05.08.2025 у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу щодо наявності кровного споріднення між позивачем та ОСОБА_3 . Провадження у справі зупинено.

18.12.2025 справа повернулася до суду у зв`язку із неявкою до експерта 03.11.2025 обох сторін та 01.12.2025 відповідача з диною.

Ухвалою суду від 29.12.2025 провадження у справі поновлено.

Узагальнені доводи позивача.

В травні 2016 року сторони спору познайомилися, почали проживати разом та вести спільне господарство. В червні 2016 року вони посварилися та відповідач покинула позивача. Проте в серпні вони відновили стосунки, а відповідач повідомила позивача про вагітність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила сина ОСОБА_4 . Вважаючи, що позивач є батьком він подав заяву про визнання батьківства.

14.04.2021 між сторонами зареєстровано шлюб.

25.10.2023 видано судовий наказ про стягнення із позивача аліментів в користь відповідача на утримання ОСОБА_4 .

На даний час судом вирішується спір про розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідачка розповідала спільним знайомим про те, що ОСОБА_4 не є біологічним сином позивача, тому у позивача виникли обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Узагальнені доводи відповідача та третьої особи.

Відповідачем відзиву не подано, в судове засідання відповідач не з`явився.

При цьому місце проживання відповідача зареєстровано в м. Мирнограді, що є територією активних бойових дій з 21.08.2021. У Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація щодо відповідача відсутня. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Третьою особою заперечень не подано, явку представника в судове засідання не забезпечено, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Фактичні обставини встановлені судом.

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками вказано сторін спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №44 від 02.02.2017 вбачається, що відомості про батька ОСОБА_3 внесено на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від 02.02.2017.

Згідно свідоцтва про шлюб, сторони спору уклали шлюб 14.04.2021.

Згідно відповіді Авдіївсько-Мирноградського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 19.12.2023 та постанови про відкриття виконавчого провадження №73394530, на виконанні у відділі перебуває судовий наказ №2-н/226/627/2023 від 21.10.2023 Димитровським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі частини.

Первинно позивачем оспорено батьківство в кінці 2023 року (справа №226/2327/23).

Норми права, що застосував суд.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (п.1 ч.2 ст.125, ч.1 ст.126 СК України).

У частинах першій та третій статті 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 06.11.2024 у справі №334/6732/21, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У справах про оспорювання батьківства Верховний Суд неодноразово покликається на висновки постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц, а саме: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи».

Верховним судом широко застосовується доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, суть якого розкрита у статті 12 ЦПК України.

За висновками Верховного Суду, наведеному у постанові від 19.02.2025 у справі №404/6710/21, у процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Зазначена норма процесуального права є імперативною щодо правових наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі. Законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо провести експертизу для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №686/3582/16-ц.

Верховний Суд в постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 172/125/19 наголосив, що оскільки у спорах про виключення з актових записів відомостей про батьківство зачіпаються права не лише сторін спору, а й дитини, то відповідно до частини першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, під час вирішення справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Висновок суду.

Підставою для категоричного висновку щодо батьківства може бути висновок судово-генетичної експертизи.

Судом призначалася відповідна експертиза за клопотанням позивача.

Проте така експертиза не була проведена у зв`язку із неявкою до експерта 03.11.2025 обох сторін та 01.12.2025 відповідача з диною.

На переконання суду, за обставин реєстрації місця проживання відповідача на території активних бойових дій та відсутності інформації про іншу її адресу, неможливо стверджувати про вчинення нею умисних дій, спрямованих на ухилення від участі в експертизі.

Жодних інших доказів, які б заперечували батьківство позивача останнім не надано.

Позивачем навіть не доведено існування обставин, які викликали сумнів у його батьківстві. А саме факту заперечення відповідачем батьківства позивача в розмові із спільними друзями. Більше того позивач не вказує конкретних даних таких заперечень (коли саме, кому та за яких обставин такі заперечення були виголошені).

Також суд бере до уваги поведінку позивача, який з лютого 2017 року не заперечував свого батьківства до кінця 2023 року, коли було видано судового наказу про стягнення із нього аліментів на утримання дитини.

У сукупності наведені обставини переконують суд у безпідставності заявленого позову.

При цьому, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у даній справі, зважаючи на описані обставини, суд керується найкращими інтересами дитини.

Розподіл судових витрат.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 грн, за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у відкритті провадження 486,88 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір, укладений із адвокатом Чаловським Є.І. від 04.12.2023; додаток до нього із відображенням розміру гонорару в сумі 12 000 грн; попередній розрахунок послуг; акт виконаних робіт (усні консультації 1 год, ознайомлення з документами 2 год, аналіз судової практики 1 год, розроблення правової позиції 1 год, складення позовної заяви 3 год) та довідку про оплату на вказану суму.

Інтереси позивача у вказаній справі представляв адвокат Сакун В.А.

Оскільки відмовляє у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

На підставі викладеного, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі про оспорювання батьківства, виключення запису про батька із актового запису про народження дитини та звільнення від стягнення аліментів відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І.Цитульський