Провадження № 22-ц/812/291/26 Суддя першої інстанції Квєтка І.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 485/1376/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Шурмі Е.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2025 року, повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Квєтки І.А., в залі судового засідання в м. Снігурівка, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі ТОВ «ЮТС-Агропродукт»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі ТОВ «Перемога-Плюс») про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,81 га, кадастровий номер :10:000:0078, та земельної ділянки площею 3,1047 га, кадастровий номер :16:000:0047, розташованих на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Нововасилівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області).

30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,81 га, кадастровий номер :10:000:0078.

28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди № 3600021 до договору оренди, укладеної між ОСОБА_1 , ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 08 грудня 2029 року.

Також, 30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз-Південь» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,1047 га. кадастровий номер :16:000:0047.

28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди № 3600022 до договору оренди, укладеної між ОСОБА_1 , ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 08 грудня 2029 року.

ТОВ «ЮТС-Агропродукт» умови договорів оренди земельної ділянки не виконував, у 2022-2024 роках орендну плату не сплатив, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до статті 141 ЗК України.

Заборгованість за двома договорами складає: за 2022 рік 7 230.77 грн, за 2023 рік 7 230.77 грн, за 2024 рік 7 230.77 грн, а всього 21 692.31 грн (вже з відрахуванням податків) за договором оренди землі від 30 листопада 2012 року (загальна площа- 2.81 га.); за 2022 рік 4 320.50 грн, за 2023 рік 4 320.50 грн, за 2024 рік 4 320.50 грн, а всього 12 961.50 грн. (вже з відрахуванням податків) за договором оренди землі від 30 листопада 2012 року (загальна площа- 3,1047 га.)

17 квітня 2025 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» продав право оренди земельних ділянок позивачки ТОВ «Перемога-Плюс».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер :10:000:0078, площа 2,81 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року - ТОВ «ЮТС-Агропродукт», новий орендар - ТОВ «Перемога-Плюс»). Розірвати договір оренди землі від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер :16:000:0047, площа 3,1047 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року - ТОВ «ЮТС-Агропродукт», новий орендар - ТОВ «Перемога-Плюс»). Стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 34 653.60 грн, а також судовий збір.

25 липня 2025 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - - ТОВ «Перемога-Плюс» про визнання недійсним договору оренди землі.

Зустрічний позов мотивований тим, що укладення договорів оренди земельних ділянок з кадастровим номером :10:000:0078, :16:000:0047 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки такі укладено без проведення обов`язкової нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно встановлення орендної плати здійснено не від нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, що суперечить чинному законодавству.

Вказане свідчить про те, що договори оренди земельних ділянок не містять такої істотної умови, як орендна плата із зазначенням її розміру, що є підставою для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦПК України.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області 29 вересня 2025 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2025 року первісний позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 2,81 га, кадастровий номер :10:000:0078, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 , від 30 листопада 2012 року (у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога Плюс» на підставі договору від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 3,1049 га, кадастровий номер :16:000:0047, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 , від 30 листопада 2012 року (у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога Плюс» на підставі договору від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Стягнуто з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 14 461.54 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 30 листопада 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків), 8 641 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 30 листопада 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків), 1 614. 93 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Перемога Плюс» на користь ОСОБА_1 968.96 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «ЮТС-Агропродукт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що актуальний перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, згідно з яким Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області (до якої входить с. Павлівка), на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій.

Належних та достовірних доказів неможливості використовувати земельну ділянку у 2023-2024 роках відповідачі суду не надали.

Також належних доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру, як то передбачено Порядком ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07 червня 2024 року № 740, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами суду не надано.

Дані Інтерактивної карти Державна служба України з надзвичайних ситуацій на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) містить зазначення територій, на якій були виявлені або яка може забруднена вибухонебезпечними предметами, не є достовірним доказом на підтвердження замінування саме земельної ділянки позивача. На користь такого свідчить те, що за даними вказаної карти до небезпечних територій віднесено територію всього колишнього Снігурівського району Миколаївської області, у т.ч. м. Снігурівка.

Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Сам лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 КК України не є доказом неможливості здійснення ТОВ «ЮТС-Агропродукт» господарської діяльності.

ТОВ «ЮТС-Агропродукт» протягом 2022-2024 років не вживав жодних заходів з метою обстеження земельних ділянок, про наявність обставин, які перешкоджають йому використовувати земельну ділянку за призначенням позивача не повідомляв. Така поведінка відповідача, на думку суду, є недобросовісною, що позбавляє позивача права користуватися своєю власністю та отримувати від цього дохід.

За даними інформації Снігурівської міської ради від 28 серпня 2025 року, акту візуального обстеження № 64 від 12 серпня 2025 року, в результаті обстеження Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельні ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , використовуються за цільовим призначенням, на ділянці з кадастровим номером :10:000:0078 зібраний врожай зернових сільгоспкультур у 2025 році, про що складено відповідний акт обстеження і проведено фотофіксацію стану ділянки. Пільга зі сплати земельного податку за вказану земельну ділянку у 2022-2025 роках не надавалась.

Вказане спростовує доводи відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» про те, що земельна ділянка була або є забрудненою вибухонебезпечними предметами у 2023-2024 роках. У такому разі відповідач мав би надати докази щодо її розмінування.

Оскільки відсутні докази абсолютної неможливості використання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» земельної ділянки за призначенням у 2023-2024 роках, позовні вимоги до нього, як сторони договору, яка порушила зобов`язання, про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023-2024 року є обґрунтованими.

ЮТС «Агропродукт» систематично не сплачувало орендну плату позивачам за договорами оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням їх прав.

Продаж ТОВ ЮТС «Агропродукт» прав оренди земельної ділянки ТОВ «Перемога-Плюс» після істотного порушення прав орендодавця не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення умов договору. ТОВ «Перемога -Плюс» набув прав орендаря за договором оренди земельної ділянки після 17 квітня 2025 року, а тому є співвідповідачем по справі.

Відмову у задоволенні вимог зустрічного суд мотивував тим, що при укладенні оспорюваного договору оренди землі, у тому числі додаткової угоди сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема розмір орендної плати та порядок її сплати, умови використання земельної ділянки. Відповідачка за зустрічним позовом підписала оспорюваний договір та передала земельну ділянку у користування позивачу, який їх прийняв та виконував умови договорів.

Не погодившись з рішення суду ТОВ «ЮТС-Агропродукт» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації, ТОВ «ЮТС-Агропродукт» було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань.

З 11 листопада 2022 року і по сьогоднішній день Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області є територією на якій ведуться (велися) бойові дії територією можливих бойових дій.

Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачу, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів проходження процедури передачі відповідальності щодо очищеної території від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування суду представлено не було, можна дійти висновку, що відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» з поважних причин не могло обробляти орендовану земельну ділянку, а отже і сплачувати орендну плату.

Відчуження права оренди, це фактично є заміна сторони орендаря в Договорі оренди землі, а отже належним відповідачем у справі є ТОВ «ПеремогаПлюс», оскільки ТОВ "ПеремогаПлюс» прийняло всі права та обов`язки орендаря в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_2 , надала відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві позивачка зазначала, що відповідач не підтверджує доказами відсутність можливості у нього здійснювати господарську діяльність у 2023-2024 роках на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру, відповідно до Порядку ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 740 від 07 червня 2024 року, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами відповідачем не надано.

Станом на 12 листопада 2025 року за даними Інтерактивної карти Державної служби України з надзвичайних ситуацій територія України не обстежувалась, тому не є доречним стверджувати, що земельна ділянка позивача перебуває у забрудненому стані та не придатна до цільового використання.

Листом Снігурівської міської ради за № 1151/01-20 від 28 серпня 2025 року, до якого долучено акт обстеженні із додатком підтверджено факт використання за цільовим призначенням земельної ділянки , що є предметом Договору оренди землі, придатного для використання стану земельної ділянки та підтвердження не надання пільг зі сплати земельного податку у 2022-2025 роках.

ТОВ «ЮТС-Агропродукт» в частині вимоги про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати має відповідати за порушення умов договору оренди допущені ним у 2023-2024 роках.

Позивачка просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від ТОВ «Перемога -Плюс» не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ураховуючи приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,81 га, кадастровий номер :10:000:0078, розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 листопада 2012 року серія ЯК № 263747 та відповіддю від 11 липня 2025 року № 1562193 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,1047 га, кадастровий номер :16:000:0047, розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 липня 2025 року № 1562207, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія від 23 листопада 2012 року ЯК № 263748.

30 листопада 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди земельної ділянки (площа 2,81 га. кадастровий номер :10:000:0078), за умовами якого передала земельну ділянку останньому в оренду терміном на 15 років.

Згідно Додаткової угоди укладеної 28 грудня 2017 року № 3600021 до Договору оренди землі від 30 листопада 2012 року, ОСОБА_1 , ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», орендар відступив новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0078 терміном до 08 грудня 2029 року.

Крім того, 30 листопада 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди земельної ділянки (площа 3,1047 га. кадастровий номер :16:000:0047), за умовами якого передала земельну ділянку останньому в оренду терміном на 15 років.

Згідно Додаткової угоди укладеної 28 грудня 2017 року № 3600022 до Договору оренди землі від 30 листопада 2012 року, ОСОБА_1 , ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», орендар відступив новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0047 терміном до 08 грудня 2029 року.

17 квітня 2025 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» відчужив право оренди вказаної земельної ділянки позивачки ТОВ «Перемога-Плюс» на строк один рік, що підтверджується договором від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок.

Згідно Інформаційної довідки від 27 червня 2025 року № 433256160 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки кадастровий номер :10:000:0078 та земельної ділянки кадастровий номер :16:000:0047 зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року вбачається, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за земельні ділянки у 2022-2024 роках.

Відповідно до пункту 4.1. Договору оренди від 30 листопада 2012 року, (земельна ділянка площею 2,81 га.) (у редакції додаткової угоди), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди що складає 9 390,61 грн.

Відповідно до пункту 4.1. Договору оренди від 30 листопада 2012 року, (земельна ділянка площею 3,1047 га.) (у редакції додаткової угоди), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди що складає 5 611.04 грн.

Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (пункт 4.2. Договорів оренди (у редакції додаткової угоди).

Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: з 01 серпня до 31 грудня (пункт 4.5. Договорів оренди (у редакції додаткової угоди)).

За положеннями пункту 12.3, 12.4 Договорів оренди (у редакції додаткової угоди) дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки визначені законом.

Сторони у пункті 13.2. Договорів оренди (у редакції додаткової угоди) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Згідно акту візуального обстеження від 12 серпня 2025 року № 64 в результаті обстеження комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка сільгоспризначення, 01.01, площею 2.81 га, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 , перебуває в оренді ТОВ «Перемога-Плюс» згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно- використовується за цільовим призначенням, зібраний врожай зернових сільгоспкультур 2025року.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що позивачка довела належними доказами факт несплати їй відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» орендної плати за 2023-2024 роки. За такого у неї є право на стягнення з вказаного відповідача орендної плати за ці роки та розірвання договору оренди землі через систематичну несплату орендної плати.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до статей 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 11 ЦК України.

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161- ХІV (тут і далі в редакції, яка була чинною на день укладання договору оренди, далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В частині 1 статті 6 Закону № 161- ХІV Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 93 ЗК України та статтею 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 13 Закону № 161- ХІV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

В силу вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 32 Закону № 161- ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 24 Закону № 161- ХІV передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря, у тому числі, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Отже, за змістом статті 141 ЗК України та статті 32 Закону № 161- ХІV підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Відповідно до зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Схожі висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, та постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі № 551/542/20.

Згідно із частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (часина 1 статті 76 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України).

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував факту несплати позивачці ОСОБА_1 орендної плати, передбаченої умовами договору, але причиною такого зазначав неможливість використання земельних ділянок, переданих в оренду, у зв`язку із перебуванням їх в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами.

Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.

Після введення на території країни воєнного стану Торговопромисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія російської федерації проти України.

У листі Торговопромислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення № 9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

За наказом Міністерства реінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивачки, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.

Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.

Пунктами 13.1, 13.2 Додаткової угоди сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Частина 1 статті 617 ЦК України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

Згідно частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.

Обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Той факт, що Торгово-промислова палата України у листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22 сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.

Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом Торгово-промислової палати України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката Торгово-промислової палати України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Є загальновідомою та не потребує доказування обставина, що територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, де розташовані спірні земельні ділянки, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що протягом вказаного періоду існували форс-мажорні обставини, які об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань за спірним договором оренди.

Існування таких обставин перешкоджало виконати передбачений договором обов`язок із виплати орендної плати за 2022 рік. Орендар був позбавлений можливості використовувати спірні земельні ділянки для отримання доходів, він не провів у 2022 році посівну кампанію, не здійснив збір урожаю тощо.

Щодо несплати орендної плати за 2023 та 2024 роки та розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).

За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачці, є територією, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

З висновком суду першої інстанції про те, що суд не приймає до уваги зазначену інтерактивну карту, апеляційний суд не погоджується з огляду на те, що саме на Державну службу України з надзвичайних ситуацій покладено обов`язок щодо розмінування та звільнення територій забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами. Зазначена карта оприлюднена на офіційному сайті ДСНС в ресурсі інтернет для інформування та використання територій земельних ділянок, зокрема й для сільськогосподарської мети. При цьому, з твердженнями суду першої інстанції, що на цій карті не визначено замінування саме земельних ділянок позивачки, апеляційний суд не погоджується, оскільки на вказаній карті зазначено забруднення/імовірно забруднення вибухонебезпечними предметами вся територія Нововасилівської сільської ради, куди входять і земельні ділянки ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2831.2. статті 2831 Податкового кодексу України період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходяться передані позивачкою у користування земельні ділянки, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року.

Наданий на підтвердження доводів позову акт візуального обстеження від 12 серпня 2025 року № 64, відповідно до якого в результаті обстеження комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка сільгоспризначення, 01.01, площею 2.81 га, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 , перебуває в оренді ТОВ «Перемога-Плюс» згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно- використовується за цільовим призначенням, зібраний врожай зернових сільгоспкультур 2025року, не підтверджує користування відповідачем (обробіток, сівба та збирання врожаю) цими земельними ділянками у 2023 та 2024 роках.

Проаналізувавши наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходяться орендовані у позивачки земельні ділянки, в період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключало їх безпечне використання ТОВ «ЮТС-Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції протягом 2023-2024 років.

Враховуючи встановлене, слід визначити, що земельні ділянки, які знаходяться в межах громади, що визнана як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могли бути використані ТОВ «ЮТС-Агропродукт» для сільськогосподарського виробництва за умовами договору оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС-Агропродукт» як орендар майна звільняється від обов`язку з виплати орендної плати за цей час як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відсутня вина ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у невиконанні обов`язку зі сплати орендної плати ОСОБА_1 за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташовані спірні земельні ділянки, є територією, ймовірно, забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не проводив посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.

Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачці за 2023-2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договорів оренди земельних ділянок, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованих земельних ділянок за призначенням.

З урахуванням вказаного вимоги позивачки про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договорів оренди землі є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не є боржником за зобов`язаннями, передбаченими за цими договорами оренди землі, а тому не повинен бути відповідачем за цим позовом, оскільки відчужили право оренди ТОВ «Перемога- Плюс», апеляційним судом відхилюється, так як між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі.

За такого доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог первісного позову постановлено без додержання норм матеріального і процесуального, що призвело до неправильного вирішення спору.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог первісного позову ухвалено без належного застосування норм матеріального права та без дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог первісного позову та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЮТС-Агропродукт» просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі, проте апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди скаржника з відмовою суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог первісного позову про стягнення заборгованості по орендній платі за 2022 рік та відмовою у задоволенні вимог зустрічного позову, а тому оскаржуване рішення в цій частині слід залишити без змін.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу ТОВ «ЮТС-Агропродукт» задоволено частково.

За такого, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮТС -Агропродукт» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 906 грн 88 коп.

Витрати понесені ОСОБА_1 при подачі позову до суду першої інстанції віднести за рахунок позивачки.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2025 року в частині задоволення позовних вимог первісного позову про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки, а також судового збору, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за договорами оренди землі за 2023, 2024 роки, відмовити.

Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за 2022 рік та в частині відмови в задоволення зустрічного позову залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» 2 906 грн 88 коп. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 17 лютого 2026 року