ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3822/26 Справа № 208/3758/25 Суддя у 1-й інстанції - Савранський Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 27 серпня 2025 року про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року по справі №208/3758/25 за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 27 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року, залишено без розгляду та повернуто боржнику (а.с. 47).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 18.12.2025 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду першої інстанції, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 54-55), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 354 ЦПК України.

Матеріали цивільної справи №208/3758/25 надійшли до Дніпровського апеляційного суду 12.01.2026 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 78).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2026 року вищевказану апеляційну скаргу було залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 83-84).

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення зокрема є: 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно поштового повідомлення ОСОБА_1 21.01.2026 року отримала засобами поштового зв`язку ухвалу суду від 16.01.2026 року про залишення її апеляційної скарги без руху.

Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала суду вважається врученою 21 січня 2026 року.

Заяви щодо отримання копії судового рішення в паперовій формі від ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду не надходило.

Разом з тим, до теперішнього часу недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не усунуто, що свідчить про зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.

Будь-яких клопотань від ОСОБА_1 стосовно продовження строків визначених ухвалою суду від 16 січня 2026 року до суду не надходило.

Про наявність обставин, які перешкоджають усунути зазначені недоліки апеляційної скарги, апелянт не повідомив.

Крім того, ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» («Станков проти Болгарії», заява № 68490/01).

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 357, 358 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 27 серпня 2025 року про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року по справі №208/3758/25 за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено «02» березня 2026 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров