ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 753/11291/21

провадження № 61-3976св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васюк Микола Миколайович, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року у складі судді Сирбул О. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у складі колегії суддів: Мостової Г. І., Голуб С. А., Лапчевської О. Ф., у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересована особа, - приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М. М., заінтересована особа, - приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ПрАТ «АСК «Інго Україна»).

Скарга мотивована тим, що 15 квітня 2020 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 760/30615/19 позов

ПрАТ «АСК «Інго Україна»задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПрАТ «АСК «Інго Україна»суму страхового відшкодування у розмірі

130 794,40 грн та судовий збір в сумі 1 921 грн, а усього 132 715,40 грн.

18 листопада 2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва

у справі № 760/30615/19 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 15 квітня 2020 року залишено без задоволення.

26 травня 2021 року заявник дізнався з додатку «Монобанк» про те, що відносно нього було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 на підставі виконавчого листа № 760/30615/19, виданого Дарницьким районним судом

м. Києва 01 березня 2021 року.

26 травня 2021 року представник заявника - адвокат Васюк М. М. звернувся до приватного виконавця Солонька М. М. з заявою, в якій просив зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , який накладений на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), на який перераховується його заробітна плата.

26 травня 2021 року приватний виконавець Солонько М. М. підтвердив отримання копії вищевказаної заяви представника ОСОБА_1 від 26 травня 2021 року. Разом з тим приватний виконавець не надав відповідь на зазначену заяву та не вчинив відповідних дій, чим допустив бездіяльність та порушення закону.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1. просив суд:

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Солонька М. М. розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 травня 2021 року, яка подана в інтересах боржника адвокатом Васюком М. М. та надати відповідь;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Солонька М. М. зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , який накладено на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий

у АТ КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26 травня 2021 року, яка винесена в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М. М., заінтересована особа - ПрАТ «АСК «Інго Україна»задоволено частково.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Солонька М. М. зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , який накладено на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий

у АТ КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26 травня 2021 року, яка винесена в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4. В іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Солонька М. М. на користь держави судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні правові підстави для зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу

міста Києва Солонька М. М. розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 травня

2021 року, оскільки приватним виконавцем була надана відповідь на вказану заяву у встановлений законом строк.

Заявник отримує заробітну плату шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою

АТ КБ «ПриватБанк» від 25 листопада 2021 року № РС9PCC0C9FOVQ54T.

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» за вказаним рахунком від 26 травня 2021 року вбачається, що за період з 02 березня 2021 року по 18 травня 2021 року усі операції, проведені за вказаним рахунком, були пов`язані з нарахуванням ОСОБА_1 заробітної плати, виплаченої військовою частиною НОМЕР_2 , в якій він проходить службу.

Отже, приватним виконавцем накладено арешт на вищевказаний рахунок з порушенням закону.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав заявника є зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з грошових коштів заявника.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилання представника заявника на судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 20 000,00 грн, не заслуговують на увагу, оскільки докази понесення заявником цих витрат у справі відсутні.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васюка М. М. залишено без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня

2021 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції у частині відмови у розподілі витрат на правничу допомогу.

Оскільки ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року не оскаржується у частині задоволення скарги на дії приватного виконавця, тому предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції лише щодо вирішення питання про розподіл судових витрат скаржника на правничу допомогу.

Апеляційний суд зазначив, що у скарзі на бездіяльність приватного виконавця представник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М. М. зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які скаржник очікує понести

у зв`язку із розглядом справи - 20 000 грн, разом із витратами на правничу допомогу та вказав, що остаточна вартість понесених заявником витрат буде визначена з урахуванням вчинених процесуальних дій. У прохальній частині скарги заявник просив суд першої інстанції покласти судові витрати на заінтересовану особу.

До скарги додано ордер серії АІ № 1120234 на представництво інтересів

ОСОБА_1 адвокатом Васюком М. М. у Дарницькому районному суді м. Києва.

Заявником та його представником до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції не подано заяву про те, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Станом на час постановлення судом першої інстанції ухвали від 03 грудня

2021 року у справі були відсутні докази на підтвердження понесення

ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказані обставини свідчать, що порядок, встановлений частиною першою статті 134 та частиною восьмою статті 141 ЦПК України, представником заявника порушений, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васюк М. М., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, просить скасувати оскаржуване судове рішення суду першої інстанції у частині розподілу витрат на правничу допомогу, постанову апеляційного суду скасувати повністю.

В частині вирішення скарги ОСОБА_1 судові рішення в касаційному порядку оскаржено не було, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України у цій частині вони у касаційному порядку не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васюк М. М., на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

У травні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником у скарзі на бездіяльність приватного виконавця було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс і планує понести у зв`язку з розглядом справи у розмірі 20 000 грн. До вказаної суми також входили витрати на професійну правничу допомогу.

Судом першої інстанції помилково розглянуто питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки ОСОБА_1 у скарзі повідомляв суд, що ним будуть подані докази понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду у справі.

Отже, суд першої інстанції передчасно вирішив питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки заявником до моменту ухвалення судом рішення не було подано клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскаржувані судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_1 зазначив у скарзі на дії державного виконавця орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником, а у прохальній частині вказано про стягнення судових витрат із заінтересованої особи. При цьому до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції не подано заяву про те, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, у суді першої інстанції заявником не підтведжено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 виснував, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Судом установлено, що у скарзі на дії приватного виконавця представник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М. М. зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які скаржник очікує понести

у зв`язку із розглядом справи - 20 000 грн разом із витратами на правову допомогу та вказав, що остаточна вартість понесених заявником витрат буде визначена з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Разом з тим у прохальній частині скарги заявник просив суд першої інстанції покласти судові витрати на заінтересовану особу. Заявником до скарги додано лише ордер серії АІ № 1120234 на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Васюком М. М. у Дарницькому районному суді м. Києва.

Верховний Суд погоджується з висновками судів, що ОСОБА_1 та його представником до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції не подано заяву про те, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Оскільки на час постановлення судом першої інстанції ухвали від 03 грудня

2021 року заявником не було подано доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, тому обґрунтованим є висновок судів про те, що порядок, встановлений частиною першою статті 134 та частиною восьмою статті 141 ЦПК України, заявником та його представником порушений, а тому відсутні правові підстави для відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Васюк М. М., про те, що судом першої інстанції помилково розглянуто питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, на увагу не заслуговують, оскільки заявник у прохальній частині скарги на дії приватного виконавця зазначив клопотання про покладення судових витрат на заінтересовану особу.

Посилання у касаційній скарзі заявника на висновки Верховного Суду щодо застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України не спростовує висновків судів та не свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника касаційної скарги та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, інші доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися, висновки судів є законними та обґрунтованими, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васюк Микола Миколайович, залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська