Справа № 173/469/26
Провадження №2/173/1030/2026
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Коваль Олена Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Верхівцевської міської радипро встановлення факту батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду з заявою про встановлення факту батьківства, треті особи: Орган опіки та піклування Верхівцевської міської радипро встановлення факту батьківства до ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заявлений позов просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розглянувши подану заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суддя зазначає таке.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 ЦПК України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як на тому наголошує п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов`язані з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Згідно зі ст. 128 СК України, справи про визнання батьківства розглядаються в порядку позовного провадження, і позов може подати як сам біологічний батько дитини, так і мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла 18 років.

Процедура встановлення факту батьківства регулюється статтею 130 СК України та здійснюється в порядку окремого провадження як справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Передумовою звернення до суду з такою заявою є смерть чоловіка - ймовірного батька, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або визнання його померлим.

Також варто зазначити, що ОСОБА_1 зазначені сторони по справі у статусі позивача, представника позивача та заінтересовані особи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

За приписами ст. 52 ЦПРК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Згідно зі ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Таким чином, ключова відмінність полягає в тому, що треті особи із самостійними вимогами, які заявляють власний матеріально-правовий інтерес щодо предмета спору, тоді як треті особи без самостійних вимог не оспорюють предмет спору, а лише беруть участь у справі з метою захисту своїх прав, на які може вплинути судове рішення.

Таким чином, суд не може самостійно встановити процесуальний статус сторін, який має бути встановлено саме позивачем.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і при цьому особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити процесуальний статус сторін та межі позовних вимог щодо встановлення факту чи визнання батьківства.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» - судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення , для працездатних осіб - 3328 гривень.

До матеріалів справи долучено квитанцію про сплату позивачем суми судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Таким чином, судом встановлено, що недоплачена сума судового збору становить 120 грн. (1331,20 - 1211,20).

Зважаючи на викладені положення законодавства, матеріали заяви та її вимоги, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 185, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Коваль Олена Вікторівна до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Верхівцевської міської радипро встановлення факту батьківства - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху.

Встановити позивачу спосіб усунення недоліків, шляхом доплати суми судового збору у розмірі 120 (сто двадцять) грн., надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору та подати уточнену позовну заяву, визначивши межі позовних вимог та процесуальний статус сторін.

Роз`яснити позивачу що у разі, якщо він не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кожевник