ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/1101/25Головуючий у 1-й інстанції Наумчук В.А.
Провадження № 22-ц/817/186/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

з участю секретаря - Гичко К.С.

без участі сторін, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №602/1101/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року, постановлену суддею Наумчук В.А., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року до Лановецького районного суду Тернопільської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме: у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали, позивачу необхідно: вказати адресу місця проживання чи перебування відповідача, із зазначенням поштового індексу місце проживання чи перебування відповідача; вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідача, якщо такі відомості позивачу відомі, у разі відсутності такої інформації у позивача, зазначити про це; зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін; надати документ, що підтверджує сплату судового збору; подати до суду докази надіслання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви та додатків до неї), на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача листом з описом вкладення.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявниця зазначає, що ухвалою від 24.11.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків. 01.12.2025 позивачкою була подана заява про усунення недоліків, у якій виконано всі вимоги ухвали суду, а саме: вказано адресу місця реєстрації відповідача; надано документ про сплату судового збору; зазначено, що РНОКПП відповідача їй невідомий;вказано, що відомості щодо наявності електронного кабінету відповідача їй не відомі; надано докази фактичного отримання відповідачем копії позовної заяви та додатків. Зокрема, надано фотокопію листа з електронної пошти з темою «Позовна заява» на адресу відповідача, а також фотокопію листа, надісланого зі сторони відповідача на адресу Лановецького районного суду Тернопільської області, у якому він підтверджує отримання позовної заяви з додатками, підтримує позов та просить розглянути справу без його участі. Відповідач додатково надсилав до суду листи від 01.12.2025 та 02.12.2025 з підтвердженням отримання позову. Тобто відповідач фактично повідомлений, ознайомлений зі змістом позову й реалізував свої права. Незважаючи на це, в ухвалі від 03 грудня 2025 року суд дійшов висновку, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, та повернув позовну заяву як таку, що вважається неподаною.

Вважає, що суд неправильно застосував положення ст. 43 ЦПК України, оскільки відмовився врахувати фактичне волевиявлення відповідача. Окрім того, відповідач разом із електронними листами надіслав додатки його документів, а саме фотокопію закордонного паспорта, фотокопію паспорта громадянина України та фотокопію РНОКПП з метою підтвердження своєї особи. ЦПК України не містить заборони надсилати копії документів електронною поштою, якщо позивачу невідомо про наявність електронного кабінету відповідача; відповідач реально підтвердив отримання. Ст. 43 ЦПК визначає порядок підтвердження повідомлення, але не забороняє інші способи, якщо вони забезпечили поінформованість сторони.

Навіть якщо повідомлення відповідача не було підписане КЕП, факт отримання: безпосередньо підтверджений відповідачем у листах до суду, містить чітку ідентифікацію особи (ПІБ, фотокопії документів, прохання розглядати справу без його участі), відповідач не заявляв про підробку, неповідомлення чи непоінформованість. Тобто у факті отримання позовної заяви суд сумніватися не міг. Відтак, повернувши позовну заяву, суд першої інстанції порушив принципи: доступу до правосуддя пропорційності, недопустимості надмірного формалізму.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету. Разом з тим, позивачкою надіслано до Тернопільського апеляційного суду заяву, в якій просять розгляд даної справи здійснювати без її участі та просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки на електрону пошту.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник повністю не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом в ухвалі про залишення без руху від 24 листопада 2025 року, зокрема, не надано доказів надіслання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви та додатків до неї), на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача листом з описом вкладення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої, п`ятої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

Право на судовий захист реалізується особою, зокрема, шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 175 ЦПК України.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 175 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Процесуальний наслідок недодержання особою вимог, зокрема, статті 177 ЦПК України при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 185 ЦПК України, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зроблений висновок, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме: у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали, позивачу необхідно: вказати адресу місця проживання чи перебування відповідача, із зазначенням поштового індексу місце проживання чи перебування відповідача; вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідача, якщо такі відомості позивачу відомі, у разі відсутності такої інформації у позивача, зазначити про це; зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін; надати документ, що підтверджує сплату судового збору; подати до суду докази надіслання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви та додатків до неї), на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача листом з описом вкладення.

На виконання вимог ухвали суду про залишення без руху, 01 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, яка була сформована в системі «Електронний суд» 29.11.2025 та позивач надала: копію документа на підтвердження сплати судового збору; вказала адресу місця реєстрації відповідача; зазначила, що РНОКПП відповідача їй невідомий, а також невідомо чи наявний електронний кабінет у відповідача.

Суд першої інстанції, вважаючи позовну заяву неподаною, виходив з того, що доказів надіслання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви та додатків до неї), на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача листом з описом вкладення надано не було.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, що на електронну адресу Лановецького районного суду Тернопільської області 01.12.2025 та 02.12.2025 надійшли листи, у яких відправником зазначено ОСОБА_2 , про те, що він отримав позовну заяву з додатками, позов підтримує, просить справу слухати у його відсутності. Вказані листи були надіслані з електронної пошти користувача « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без накладення кваліфікованого електронного цифрового підпису, проте долучені ним копії закордонного та внутрішнього паспортів, а також копія картки щодо ідентифікаційного номера.

З огляду на зазначене не можна вважати, що позивач, отримавши копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ухилилася від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання 29 листопада 2025 року (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) нею до суду першої інстанції направлено відповідну заяву та додані документи, а також судом поза увагою залишилося те, що відповідачем повідомлялося суд про отримання ним копії позовної заяви з додатками.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування судових витрат у апеляційній інстанції, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 лютого 2026 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома