Справа № 462/6859/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова, Ліуш А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 04 вересня 2017 року, між банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Позивач взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 156900,87 грн., які позивач й просить стягнути.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду, відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26 % річних; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. До матеріалів справи також долучено оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, угоду на використання аналогу власноручного підпису, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту /а.с.54-58/.

Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу від 10 липня 2025 року. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті.

Суду було також надано виписку з рахунку приватного клієнта за розрахунковий період з 04 вересня 2017 року по 18 травня 2025 року, що містить всю інформацію по банківському рахунку відповідача /а.с.20-51/.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за кредитом, його заборгованість становить 156900,87 грн., з яких: 117 060,04 грн прострочене тіло кредиту, 39 840,25 грн відсотки за користування кредитом, 0,58 грн. - овердрафт (несанкціонована заборгованість) /а.с.59/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

У встановлені договором строки відповідач не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

У встановлені договором строки відповідач не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 12916,72 грн., суд зазначає наступне.

Судом було встановлено, що для надання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» звернулось до Адвокатського об`єднання «СмартЛекс», про що укладено Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року. Згідно з п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; - за отримання рішення суду 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 12916,72 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 156900,87 грн х 7,85 %).

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В той же час, справа яка розглядається є малозначною, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 12916,72 грн., не підлягає до задоволення, оскільки є надмірними.

Також, суд звертає увагу на позицію Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладена у постанові від 12 січня 2026 року по справі №642/716/22, згідно якої: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відтак, суд приходить до переконання, що вказана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд , -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь АТ «Сенс Банк/ місце знаходження: вулиця Велика Васильківська, 100, місто Київ/ заборгованість в сумі 156900 /сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот/ гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь АТ «Сенс Банк/ місце знаходження: вулиця Велика Васильківська, 100, місто Київ/ судовий збір в розмірі 2 422,40 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривнi 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь АТ «Сенс Банк/ місце знаходження: вулиця Велика Васильківська, 100, місто Київ/ витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 /три тисячі/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш