КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/3572/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Левенця Б. Б., Саліхова В. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 28 серпня 2025 року

у цивільній справі № 757/9504/25-ц Печерського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Держави Російська Федерація

про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , 18.10.2025 безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, одночасно порушуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду та зареєстрована 20.10.2025.

В обґрунтуванні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт вказує, що оскаржене рішення доставлено до її електронного кабінету в системі «Електронний суд» 17.09.2025 о 04 год 45 хв. Вказує, що на всій території України з 24.02.2022 діє воєнний стан, правовий режим воєнного стану об`єктивно обмежує можливості доступу до правосуддя, що визнається судами як поважна причина пропуску процесуальних строків. У період, релевантний для обчислення строку апеляційного оскарження: після проголошення рішення 28.08.2025 і до фактичного вручення повного тексту 17.09.2025, а також у подальші дні підготовки апеляції, у м. Києві, регулярно оголошувались повітряні тривоги та фіксувались інтенсивні ракетні та дронові атаки, що змушували її довгий час перебувати в укриттях, інколи годинами; переривали доступ до мережі «Інтернет» та до електропостачання і фактичну можливість працювати з електронними сервісами (в т.ч. «Електронний суд»), готувати і друкувати процесуальні документи. Окрім того, зазначає, що з 15 жовтня 2025 року - у Києві діють аварійні та екстрені відключення: за публічними повідомленнями НЕК «Укренерго» - аварійні відключення майже в усіх регіонах внаслідок попередніх атак рф на енергетичну інфраструктуру.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Відповідно до ухвали суду, апеляційний суд визнав наведені причини для поновлення строку неповажними та запропоновано апелянту звернутись з заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказавши інші поважні причини пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали суду, апелянтом подано заяву про усунення недоліків, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтуванні клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянта зазначає, що відсутність світла та стабільного інтернету об`єктивно заблокувала можливість використання підсистеми «Електронний суд» саме в критичні години для подання документа. У фінальні дні строку подання скарги (16-17 жовтня 2025 року) у Києві відбулися масові аварійні та екстрені відключення електроенергії через ракетно-дронові атаки РФ. Обмеження енергопостачання в цей період є загальновідомим фактом (ст. 82 ЦПК України), підтвердженим повідомленнями «Укренерго», ДТЕК та ЗМІ.

Апелянт наголошує, що скаргу було подано 18 жовтня 2025 року - наступного дня після спливу строку, одразу як з`явився стабільний доступ до мережі.

Вважає, що Закон не вимагає доводити наявність перешкод протягом усіх 30 днів строку; достатньо встановити їх наявність саме в момент, коли мала бути вчинена дія. Посилається на практику ЄСПЛ (зокрема справу Zubac v. Croatia), вказуючи, що суди мають уникати формалізму, який обмежує доступ до правосуддя, тому вважає, що строк пропущено з поважних підстав.

У питанні наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску строку - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків оскарження рішення. Ці причини мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення знав про своє право, ніщо об`єктивно не заважало йому звернутися до суду, але цього не було зроблено через власну недбалість, неорганізованість чи інакше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду. Дотримання строків оскарження є однією з ключових вимог процесуальної дисципліни.

Безпідставне поновлення строку на оскарження рішення, що набрало законної сили, є порушенням принципу правової визначеності (правовий висновок у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц).

Колегія суддів зазначає, що апелянт у заяві на виконання ухвали про залишення скарги без руху фактично повторила попередні аргументи щодо воєнного стану та відключень світла, які вже були визнані судом недостатніми та неповажними. Повторне наведення тих самих обставин без подання нових доказів об`єктивної непереборності перешкод протягом усього 30-денного строку не може бути підставою для зміни висновку суду.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт мала у розпорядженні повний строк для підготовки та подання скарги з 17 вересня по 17 жовтня 2025 року. В умовах триваючої повномасштабної агресії та систематичних атак на енергосистему України, ситуація з можливими відключеннями електроенергії та повітряними тривогами є прогнозованою та очікуваною. Такий стан речей вимагає від учасників судового процесу підвищеної процесуальної дисципліни, завбачливості та відповідального ставлення до виконання своїх обов`язків.

Встановлений статтею 354 ЦПК України тридцятиденний строк є сукупним часовим інтервалом, спеціально розрахованим законодавцем для того, щоб учасник справи мав реальну можливість підготувати обґрунтований документ та обрати найбільш сприятливий момент для його відправлення. Позиція апелянта, згідно з якою закон не вимагає доводити перешкоди протягом усіх 30 днів, є помилковою і ґрунтується на довільному тлумаченні процесуального закону та ототожненні «своєчасності вчинення процесуальної дії» лише із останнім днем визначеного законом строку.

Тлумачення апелянтом обов`язку щодо дотримання строку як такого, що стосується лише фінальної дати, нівелює саму суть процесуальних строків. Якщо особа свідомо не використовує переважну частину наданого їй строку за відсутності до того будь-яких перешкод, вона бере на себе ризик неможливості вчинення дії у останній момент через будь-які зовнішні чинники. Відкладення подання апеляційної скарги на останній день або останню годину строку є виключно суб`єктивним ризиком скаржника.

Твердження апелянта про екстрені відключення 15-17 жовтня 2025 року не можуть бути визнані належним обґрунтуванням, адже такі відключення не мали цілодобового характеру (24/7), а отже, не позбавляли особу можливості скористатися електронними сервісами у періоди наявності живлення. Крім того, наявність у місті Києві розгалуженої мережі «пунктів незламності» повністю спростовує доводи про непереборність енергетичних перешкод для добросовісного учасника справи. Подання скарги 18 жовтня 2025 року (субота) через систему «Електронний суд» свідчить про наявність у скаржника технічної можливості та засобів для вчинення цієї дії. Апелянт не обґрунтувала, чому аналогічні зусилля для реалізації права на оскарження не могли бути докладені до 17 жовтня 2025 року включно.

Щодо посилання апелянта на «надмірний формалізм» та справу ЄСПЛ «Zubac v. Croatia», колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків саме по собі не є порушенням права на доступ до суду, якщо ці обмеження є пропорційними. Процесуальний закон встановлює єдиний строк - 30 днів - і не розмежовує наслідки його пропуску на один день чи довший період. Вважати «мінімальний» пропуск формальністю означало б запровадження суб`єктивного підходу, що підриває принцип рівності всіх учасників перед законом. Кожен апелянт перебуває в умовах воєнного стану, і визнання поважною причиною відкладення дії на останній момент, коли будь-яка прогнозована обставина (як-от графік відключень) призводить до пропуску строку, легітимізувало б процесуальну недбалість.

Відкладення подання скарги на фінальні години строку є виключно суб`єктивним ризиком сторони. Поновлення строку за відсутності доказів неможливості вчинення дії протягом попередніх 28 днів було б свавільним втручанням у законну силу судового рішення.

Враховуючи, що доводи заяви про поновлення строку фактично повторюють раніше викладені аргументи, яким судом вже була надана належна правова оцінка, а наведені перешкоди у фінальні дні строку були передбачуваними та могли бути подолані апелянтом шляхом дотримання належної процесуальної дисципліни та завчасного звернення до суду, колегія суддів не вбачає підстав для визнання таких причин поважними.

Оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а інші причини не вказані, апеляційний суд на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов