Справа № 331/3457/25 2/335/645/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Ковтуна В.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області в особі Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області в особі Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, 15.06.2005 між позивачкою та ОСОБА_2 (надалі відповідач-2) було укладено розписку згідно якої, ОСОБА_2 продає будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за 5 000 гривень 00 копійок. Відповідач-2 одержала 500 гривень, а решту ОСОБА_3 зобов`язувалася виплатити за 2 роки. У вказаній розписці достовірність підписів посвідчено в.о. сільського голови ОСОБА_4 15.06.2005 та печаткою Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області.

Протягом 2005 - 2007 років позивач сплачувала платежі, відповідно до розписки. Сплата платежів підтверджується підписами сторін (відповідача-2 та позивачки). Після сплати платежів сторони погодили, що в майбутньому буде здійснено належне оформлення договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, договір-купівлі продажу не було вчасно оформлено. На початку 2022 року, позивач виїхала з села Федорівка в місто Запоріжжя через початок повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України. Зв`язок із продавцем неможливий внаслідок окупації військами РФ села Федорівка.

Позивач не уклала своєчасно договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки була впевнена, що відповідач-2 виконає свої зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але фактично позивачем та відповідачем по справі відбувся договір купівлі-продажу вищевказаного майна, так як позивач сплатив обумовлену вартість майна, про що свідчить розписка, та прийняла його, почала ним користуватися і розпоряджатися як власник.

У позивача також наявний технічний паспорт на будинок, домова книга з вказаною адресою та зазначена адреса нерухомого майна є адресою її місця реєстрації.

Встановити зв`язок із продавцем відповідачем-2 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 неможливо у зв`язку з об`єктивними обставинами. Відомо, що продавець відповідач-2 постійно проживала в селі Федорівка Пологівського району Запорізької області.

З лютого-березня 2022 року село Федорівка перебуває під тимчасовою окупацією збройними силами Російської Федерації. У зв`язку з цим з початку повномасштабного вторгнення втрачено можливість здійснювати стабільний зв`язок з населеним пунктом. Наразі немає жодної офіційної або неофіційної інформації місцезнаходження або стану продавця - відповідача-2. З 2022 року жодних телефонних дзвінків, листування чи іншого способу комунікації встановити не вдалося.

Тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

15.09.2025 від позивача надійшла заява про заміну первісного відповідача належним відповідачем. 16.09.2025 від позивача надійшла заява про залишення без розгляду заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

04.11.2025 до суду від представника Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області надійшла заява щодо задоволення позовних вимог позивача та розгляд справи без їх участі.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Ухвалою від 04.11.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засідання 05.02.2026 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковтун В.І. позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити за тих підстав, які викладені у позові. Додатково представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 фактично є безтитульним володільцем житлового будинку, вважала, що за наявності розписки, складеної між нею та відповідачем ОСОБА_2 вона набула права власності на будинок, була в ньому зареєстрована разом зі своєю родиною. Відкрито володіла майном з червня 2005 року.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, 04.11.2025 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлася, про причини своєї неявки не повідомляла, про час і місце їх проведення повідомлялася належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона наразі є внутрішньо переміщеною особою. До повномасштабного вторгнення проживала з родиною в селі Федорівка (стара назва Чубарівка) Пологівського району Запорізької області. Позивача ОСОБА_1 знала як мешканку цього ж села. Остання проживала по АДРЕСА_1 . Обставини набуття нею права володіння цим будинком їй не відомі. Знає лише, що говорили про придбання нею цього будинку у ОСОБА_2 . Де наразі перебуває ОСОБА_2 їй не відомо, оскільки остання після відчуження будинку поїхала з с. Федорівка та потім лише іноді навідувалася до своїх родичів. Проживала ОСОБА_1 в цьому будинку з 2005 року по вересень 2022 року разом зі своєю матір`ю та донькою. Її матір померла до війни, а донька виїхала з села.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона станом на 2005 рік працювала бухгалтером Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Обставини посвідчення головою сільської ради розписки про купівлю будинку, яку склали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їй не відомі, хоча знає, що така практика в селі була. ОСОБА_1 на територію с. Федорівка приїхала приблизно в 90-х роках з Донецької області. Останні 15 років до повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України та окупації села Федорівка Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_1 проживала в цьому селі. За час проживання в селі ОСОБА_1 там поховала свою матір та обробляла її могилу. Останнє вона добре пам`ятає, оскільки могила її сина була поряд з могилою матері позивача. Там вона з позивачем іноді зустрічалися, коли приходили на кладовище села. Наразі позивач є внутрішньо переміщеною особою та має зареєстроване місце перебування у м. Запоріжжі, обліковується по сільській раді для отримання гуманітарної допомоги.

Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їхній сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Єрмоленко Людмилою Миколаївною, номер в реєстрі 25311, гр. ОСОБА_7 , яка діяла від імені ОСОБА_8 згідно доручення посвідченого 19.08.2002 року Чубарівською сільською радою Пологіського району по реєстру № 705 продала гр. ОСОБА_2 будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 складений 23.12.1999 з поточними змінами станом на 13.09.2002 містить відомості про його попередніх власників, зокрема ОСОБА_2 . Відповідно до технічних характеристик будинку, що зазначені в технічному паспорті від 23.12.1996: будинок має жиле приміщення-А-а з трьох кімнат; Б-б-пристроєна кухня; Я-гараж; Г-в - сарай; В-погріб; А- побудова; К.З.Ж.-будівля паркан- загальною площею 5092 м. кв.

Згідно з довідкою виконкому Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 24.02.2004 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , під заборонами та арештом не знаходиться.

Відповідно до копії розписки від 15.06.2005 про сплату коштів за будинок, який належить ОСОБА_9 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , остання отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 500,00 грн. за червень, за люстри -100,00 грн., за телефон 50 грн., за період з жовтня по грудень 2005 року по 300,00 грн., щомісяця. ОСОБА_2 вказала, що вона продала будинок, який знаходиться в селі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. В день складання розписки одержала 500,00 гривень, а решту ОСОБА_1 зобов`язалась виплатити за два роки. Дійсність підписів сторін посвідчено в.о. сільського голови Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Шинкаревичем В.Я. 15.06.2005.

Відповідно до домової книги за адресою: АДРЕСА_1 , розпочатої 08.12.2008 в будинку мали зареєстроване місце проживання: позивач ОСОБА_1 , її матір ОСОБА_10 , та дочка і онука позивача.

Матір позивача ОСОБА_10 померла в с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 16.03.2009, актовий запис № 17.

Відповідно до паспорту громадянки України серії НОМЕР_2 виданого Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області від 28.01.1998, гр. ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.12.2008 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа, згідно довідки Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 12.09.2022 № 2303-, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 виданого 25.05.2004. Таким чином, позивач наразі є внутрішньо переміщеною особою.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 29.10.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією наданою управлінням ДМС України в Запорізької області від 31.07.2025. Відповідно до відповіді Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України від 08.09.2025 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (який був діючим на момент окупації), село Федорівка (стара назва-Чубарівка), Пологівський район, Запорізька область з 27.02.2022 та селище Михайлівка Василівського району Запорізької області віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Зазначена інформація також підтверджується, і на теперішній час, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28 лютого 2025 року № 376.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач унаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року).

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Право власності є непорушним. На даний час Позивачі не можуть, зокрема, розпоряджатися та користуватися своїми правами, як власники. Підтвердження права власності Позивачами необхідно для отримання компенсаційних виплат у зв`язку зі пошкодженням його будинку, внаслідок військових дій РФ.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, позивач зазначала, що вона протягом тривалого періоду, з червня 2005 року постійно проживала у вказаному будинку і жодна особа до неї будь-яких вимог щодо звільнення будинку не висувала.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у ст.344 ЦК України.

Так згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Належним відповідачем у справах за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

З матеріалів справи видно, що позивач пред`явила вимоги до органу місцевого самоврядування - Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та ОСОБА_2 .

Разом із тим, судом встановлено, що право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано, на підставі договору купівлі-продажу на житловий будинок від 02.10.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Єрмоленко Людмилою Миколаївною, номер в реєстрі 25311, на праві власності належить гр. ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що позовні вимоги пред`явлені до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області безпідставно, оскільки судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до комунальної власності не належить і сільська рада не є управителем вказаного житлового будинку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до відповідача Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області в особі Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, слід відмовити, оскільки у даному випадку сільська рада не є належним відповідачем.

Розглядаючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , яка, відповідно до встановлених судом обставин справи, є власником будинку, але не оформила продаж будинку належним чином, суд виходить з наступного.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) та в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2021 року № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20).

У своєму позові позивач посилалась на те, що спірний житловий будинок було нею придбано у ОСОБА_2 , про що надала суду копію розписки про отримання останньою грошових коштів за продаж житлового будинку АДРЕСА_1 .

Наданими суду доказами позивачем доведено той факт, що вона протягом більше десяти років добросовісно, безперервно та відкрито володіла житловим будинком, право власності на який вона просить визнати у своєму позові.

Так, з наданих суду документів, зокрема довідки за підписом начальника Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, встановлено, що у ній йде мова про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно зареєстрована на території громади за адресою:АДРЕСА_1 та фактично проживала по вересень 2022 року.

Отже, позивач ОСОБА_11 відкрито та добросовісно володіла житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , з 2005 року, тобто більше 10 років.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог про набуття права власності позивачем за набувальною давністю, які висунуті до ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області в особі Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задовольнити в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

В задоволенні позовних вимог висунутих до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області в особі Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області відмовити як таких, що заявлені до неналежного відповідача.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа, згідно довідки Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 12.09.2022 №2303-, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення суду складено 16.02.2026.

Суддя: О.О. Романько