КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3633/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Семенюти О.Ю.,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 11 866 грн 88 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 липня 2024 року на автодорозі Бориспіль-Переяслав-Хмельницький відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач.

Винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

Станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача застраховано полісом страхування № ЕР-220406855 у ПрАТ «Страхова компанія «УСГ». Страховою компанією позивачу виплачено 23 425 грн 75 коп.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальні збитки у розмірі 35 292 грн 63 коп.

ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у загальному розмірі 11 866 грн 88 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн 00 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 11 866 грн 88 коп. та завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченийсудовий збір у розмірі 934 грн 20 коп.

В іншій частинівимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 544 грн 85 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості вимог та доведеності недостатності визначеного страхового відшкодування для повного відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди.

Суд першої інстанції вважав доведеним обов`язок відповідача відшкодувати ОСОБА_1 іншу частину майнової шкоди.

Суд першої інстанції зазначив, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в розмірі 10 000 грн 00 коп. не узгоджується з принципами справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 544 грн 85 коп. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 934 грн 20 коп.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 17 липня 2024 року на автодорозі Бориспіль-Переяслав-Хмельницький відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП.

На момент ДТП діяв договір страхування наземного транспорту між ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 щодо транспортного засобу «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 . Страхова сума - 160 000 грн 00 коп., франшиза - 3 200 грн 00 коп.

Згідно копії розрахунку суми страхового відшкодування від 20 серпня 2024 року розмір завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 29 901 грн 75 коп., деталі - 12 381 грн 26 коп., знос на дату події - 70 %, деталі з врахуванням зносу - 3 714 грн 38 коп., витрати та матеріали - 26 187 грн 37 коп., зменшення розміру страхового відшкодування - 3 276 грн 00 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 23 425 грн 75 коп., що підтверджується випискою з рахунку позивача.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що із відповідача на його користь мають бути стягнуті невідшкодовані збитки у розмірі 11 866 грн 88 коп., завдана моральна шкода у розмірі 10 000 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн 00 коп.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована,Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Так, звертаючись до суду із позовом, на обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 долучено до позовної заяви копію смс-повідомлення про нарахування суми страхового відшкодування.

Окремою ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року зобов`язано керівника ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» Нельгу П.О. забезпечити виконання ухвал Бориспільського міськрайонного суду від 05 грудня 2024 року, 30 січня 2025 року та 09 квітня 2025 року щодо надання копій всіх без виключення документів, на підставі яких ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23 425 грн 75 коп.

Представником ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» долучено до матеріалів справи копії: протоколу (акту) огляду автомобіля «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 ; повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; протоколу-узгодження розміру страхового відшкодування; розрахунку суми страхового відшкодування від 20 серпня 2024 року; страхового акту № ОСЦВ-4022.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно долученої до матеріалів справи копії протоколу-узгодження, ОСОБА_1 погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком - 23 425 грн 75 коп. Жодних зауважень щодо недостатності розміру страхового відшкодування для відшкодування заданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди протокол не містить.

Дослідивши копію розрахунку суми страхового відшкодування від 20 серпня 2024 року колегією суддів встановлено, що розмір завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 29 901 грн 75 коп., деталі - 12 381 грн 26 коп., знос на дату події - 70 %, деталі з врахуванням зносу - 3 714 грн 38 коп., витрати та матеріали - 26187 грн 37 коп., зменшення розміру страхового відшкодування - 3276 грн 00 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 23 425 грн 75 коп., що підтверджується випискою з рахунку позивача.

Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну за полісом страхування № ЕР-220406855 від 16 квітня 2024 року становить 160 000 грн 00 коп.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що розмір завданої шкоди внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , перевищує ліміт відповідальності страховика, що становить 160 000 грн 00 коп.

Колегія суддів звертає увагу на те, що лише у разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика, решту завданої і доведеної шкоди зобов`язана відшкодувати особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

Відтак, якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортної пригоди особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди слід відмовити у зв`язку із їх недоведеністю.

Розв`язуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевикладене та необґрунтовано стягнув із ОСОБА_2 завдану майнову шкоду в розмірі 11 866 грн 88 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 544 грн 85 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 вересня 2025 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представник ОСОБА_2 просив стягнути із ОСОБА_1 понесені у суді першої та апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 21 500 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 21 500 грн 00 коп.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником Горобець Ю.В. надано копію: договору про надання правової допомоги № 1680 від 07 листопада 2024 року; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 16 жовтня 2025 року; акту про надану правову допомогу № 4 від 16 жовтня 2025 року; детального опису робіт (наданих послуг) від 16 жовтня 2025 року; квитанції № 3178250.

В акті наданих послуг та описі робіт зазначено:

- підготовка та написання апеляційної скарги - 6 год - 6 000 грн 00 коп.;

- консультація клієнта - 30 хв - 500 грн 00 коп.;

- вивчення матеріалів справи, формування позиції захисту клієнта - 2 год - 2 000 грн 00 коп.;

- підготовка, оформлення та подання відзиву - 6 год - 6 000 грн 00 коп.;

- представництво у судових засіданнях - 3 год - 6 000 грн 00 коп.;

- клопотання про приєднання доказів - 1 год - 1 000 грн 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 21 500 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Відтак, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 3 000 грн 00 коп.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 02 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко