16.02.2026 Справа № 756/8256/25
Справа № 756/8256/25
Провадження № 8/756/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Лелюка І.Ю.,

боржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 18.06.2025 у справі № 756/8256/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 18.06.2025 у справі № 756/8256/25, яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2025 до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вимоги обґрунтовано тим, що заявник разом з дружиною ОСОБА_2 та дітьми проживають у належній їм на праві спільної часткової власності квартирі. Отже фактично діти проживають і з ним також, тому між ним та дружиною існує спір щодо того, з ким із них проживають діти. Оскільки це питання не вирішене і між ними відсутня домовленість, то, відповідно, не існує правових підстав для видачі судового наказу, який за своєю суттю передбачає безспірність заявлених вимог.

Крім того, не відповідають дійсності твердження стягувача ОСОБА_2 про те, що саме вона здійснює всебічний догляд, організацію процесу навчання, створення умов для всебічного розвитку дітей, забезпечення їхнього харчування та лікування. Так, задля оздоровлення дітей та дружини він у період 2013 рік - січень 2025 року на щорічній основі забезпечував відпочинок та санаторно-курортне лікування усієї родини в оздоровчих комплексах та санаторіях; на виконання домовленостей з дружиною ним було витрачено на відпочинок те реабілітацію дітей упродовж літа 2025 року: доньки ОСОБА_5 - 500 євро, 100 доларів США та 1 500,00 грн. за путівку з 07.06.2025 по 21.06.2025 до міжнародного юнацького табору «Mistral» ( Болгарія ); сина ОСОБА_4 - 23 000,00 грн. за реабілітацію та лікування у Державній реабілітаційній установі «Всеукраїнський центр реабілітації осіб з інвалідністю» (с. Лютіж Київської області), де він перебував разом з ОСОБА_2 , а також відпочинок та реабілітацію дітей у своєму супроводі - 72 893,64 грн. з 05.08.2025 по 23.08.2025 у санаторії «Трускавець» (м. Трускавець, Львівська обл.).

Також він має теплі, довірчі відносини з дітьми, у період навчального процесу кожного дня відводить сина до навчально-реабілітаційного центру № 22 м. Києва, де він отримує середню освіту; вони разом з дітьми регулярно проводять дозвілля, відвідують різні місця для їхнього розвитку та соціалізації. Він також є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки за час спільного проживання дружина працювала лише у період з жовтня 2015 року по липень 2020 року; на щоденній основі він особисто купує додому продукти харчування, засоби гігієни, тощо; за домовленістю з дружиною на постійній основі перераховує кошти на її картку для забезпечення її власних потреб. З огляду на викладене твердження ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу є неправдивими, підстави для стягнення з нього аліментів відсутні з огляду на те, що діти проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Посилаючись на ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, просить судовий наказ від 18.06.2025 переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати.

12.11.2025 представником стягувача подано письмові заперечення на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у яких остання зазначила, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , а саме: проживання дітей одночасно з матір`ю та батьком, здійснення батьком добровільного матеріального утримання дітей та дружини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Разом з тим, між сторонами наявний спір щодо розміру фінансового утримання дітей, і те, що заявник інколи робив на власний розсуд грошові перекази на картку дружини, не свідчить про досягнення домовленості між батьками щодо утримання ними дітей. Добровільна сплата аліментів може свідчити про виконання зобов`язань, але не припиняє дію судового наказу, оскільки він забезпечує гарантію захисту прав дітей на утримання аліментів у майбутньому. Судовий наказ, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей, виконується у примусовому порядку. Положеннями ст. 165 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, і жодна з цих підстав боржником у заяві не зазначена. Доводи, наведені заявником у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, зводяться лише до його незгоди з судовим наказом, проте не можуть слугувати підставою для його скасування.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, додатково зазначив що стягнення з нього аліментів за судовим наказом є несправедливим та образливим, оскільки він як батько повністю виконує свої обов`язки по утриманню та вихованню дітей, які проживають з ним та дружиною. Він повністю утримує родину, перераховує кошти на картку дружини на різні витрати по господарству, харчування.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечувала проти скасування судового наказу з огляду на те, що наведені у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні діючого ЦПК України.

Стягувач у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення заяви, зазначила, що звернутися до суду з заявою її спонукало те, що чоловіком матеріальна допомога на утримання дітей надавалася нерегулярно і не завжди у достатньому розмірі, у зв`язку з чим їй постійно доводилося просити гроші на ті чи інші потреби. Вона займається дітьми, син за станом здоров`я потребує проходження лікування та реабілітації у реабілітаційних центрах і саме вона завжди його супроводжує, звільнилася з роботи свого часу, бо на цьому наполягав чоловік. Зараз вона працевлаштовуюється, перебуває на випробувальному терміні, крім того, домовилася іноді працювати дистанційно.

Вислухавши сторони, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Оболонським районним судом м. Києва 18.06.2025 за заявою ОСОБА_2 виданий судовий наказ № 756/8256/25, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2025 до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У якості підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив те, що у ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, оскільки він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню дітей і діти проживають з ними обома, на теперішній час між ним існує спір щодо місця проживання дітей та щодо утримання дітей, а отже питання про стягнення аліментів має вирішуватися у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18).

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як встановлено судом вище, підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив те, що у стягувача ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, оскільки він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню дітей і діти проживають з ними обома, а отже на теперішній час між ним існує спір щодо місця проживання дітей та щодо утримання дітей.

На підтвердження заявлених вимог боржником наданий витяг з Реєстру київської територіальної громади про його зареєстроване місце проживання, з якого убачається, що ОСОБА_1 разом з дітьми та дружиною ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою. Той факт, що подружжя разом з дітьми мешкає за однією адресою у квартирі, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, стягувачем не заперечувався.

Таким чином, станом на час видачі судового наказу неповнолітні діти проживали та продовжують проживати разом з обома батьками - стягувачем та боржником у справі. Спір про визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній, рішенням суду місце проживання дітей з батьком не визначалось, а тому доводи заявника у цій частині не можуть вплинути на ухвалене судом рішення.

Крім того, вказана обставина була встановлена судом та існувала станом на час розгляду справи та видачі судового наказу, а отже не є нововиявленою у розумінні п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Щодо утримання дітей батьком у добровільному порядку як підстави для перегляду та скасування судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд зазначає наступне.

На доведення того, що ним у добровільному порядку дружині ОСОБА_2 надавалася та надається матеріальна допомога на утримання неповнолітніх дітей заявником надані наступні копії банківських переказів на картку ОСОБА_2 за 2025 рік: у січні - 10 410,00 грн; у лютому - 13 363,00 грн.; у березні - 15 564,00 грн.; у квітні - 16 600,00 грн.; у травні - 10 390,00 грн.; у червні - 23 000,00 грн.; у липні 8 050,00 грн.; у серпні - 10 000,00 грн.

Стягувач не заперечувала здійснення чоловіком вказаних грошових переказів на її картку. Разом з тим, заперечуючи проти заявлених боржником вимог про скасування судового наказу зазначила, що така допомога надавалася нерегулярно і не в достатньому розмірі для задоволення потреб дітей, що і спонукало її звернутися до суду.

Таким чином, наданими заявником ОСОБА_1 доказами вказані твердження стягувача не спростовані, суми грошових переказів різняться та значно менші від розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за судовим наказом, дохід якого, як зазначив заявник у судовому засіданні, щомісяця становить приблизно 90 000,00 грн., а отже 1/3 частка від даної суми доходу дорівнює щонайменше 30 000,00 грн. на місяць як аліменти на двох дітей. Інших доказів повного матеріального утримання неповнолітніх дітей заявником не надано.

Положення ч. 5 ст. 183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, добровільна матеріальна допомога від батька (матері) не перешкоджає стягненню аліментів у судовому порядку, якщо, наприклад, одержувач не згодний з їх розміром, а може лише вплинути на розмір призначених судом аліментів або спосіб їх стягнення. Заявник не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів за наявності для цього відповідних підстав, визначених законом.

Також суд враховує, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом здоров`я постійно проходить реабілітаційне лікування у медичних та реабілітаційних закладах, куди його супроводжує матір ОСОБА_2 , а отже остання потребує матеріальної допомоги від чоловіка на утримання дітей у вигляді обов`язкових регулярних виплат (аліментів).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України перешкодою для видання наказу про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів закон визначає лише пов`язаність цієї вимоги із встановленням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таких обставин у даній справі не встановлено.

Отже, та обставина, що заявник добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей не позбавляє стягувача на утримання аліментів за рішенням суду та не є нововиявленою обставиною у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 2, 259-261, 353, 355, 423-429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 18.06.2025 у справі № 756/8256/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата виготовлення повного тексту ухвали - 16.02.2026.

Суддя О.О. Тиха