УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 лютого 2026 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; електронний кабінет: наявний) до Приватного акціонерного товариства «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО», код у (місцезнаходження юридичної особи: вул. Козельницька, 3, м. Львів, 79026; адреса електронної пошти: ) про визнання незаконним та скасування акта про порушення, зобов`язання здійснити перерахунок вартості електричної енергії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , сформувавши 18.02.2026 року документ в системі «Електронний суд», подав в Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій, відповідно до мови оригіналу, просить: «1. Визнати незаконним та скасувати Акт про порушення № 03700, складений ПрАТ «Львівобленерго». 2. Визнати незаконним та скасувати нарахування у сумі 15 184,24 грн, здійснене на підставі Акта № 03700. 3. Зобов`язати ПрАТ «Львівобленерго» здійснити перерахунок вартості електричної енергії за лютий 2026 року відповідно до показників вузла обліку: день - 463 кВт ніч - 130 кВт за тарифами для побутового споживача на загальну суму 2280,96 грн. 4. Стягнути з відповідача судові витрати.».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 18.02.2026 року, головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Микитина В.Я., справі присвоєно єдиний унікальний номер 453/272/26 та номер провадження 2/453/465/26.

Перевіривши вищевказану позовну заяву, суддя вбачає, що така пред`явлена з порушенням вимог чинного ЦПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Голдер проти Великої Британії» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

І. Вимоги до позовної заяви.

В силу пункту 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед іншого, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до пункту 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед іншого, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Відповідно до пункту 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед іншого, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

Відповідно до пункту 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед іншого, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до пункту 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед іншого, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Всупереч наведеному, зі змісту позовної заяви встановлено, що її автором не додержано вимог ст. 175 ЦПК України, так, з-поміж іншого, позивачем ОСОБА_1 :

1) не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО»;

2) не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору;

3) не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

4) не зазначено щодо наявності у позивача ОСОБА_1 або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

5) позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відтак, позивачеві - ОСОБА_1 належить усунути недоліки позовної заяви, що процитовані вище, а вимоги до позовної заяви визначаються цивільним процесуальним законодавством.

ІІ. Підсудність і справляння судового збору.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

В силу ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 УПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, позивачеві ОСОБА_1 належить визначитись, чи у порядку захисту прав споживачів подана ця позовна заява, або ж ні, оскільки це не вказується в змісті самої позовної заяви. Від цього залежить можлива альтернативна підсудність цієї справи, а також необхідність справляння судового збору за кожну із двох заявлених у цьому позові позовних вимог.

Між тим, Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що в позові сформовано три позовні вимоги, то мінімум (оскільки сума заборгованостей в позові не значиться) за дві майнові вимоги належить сплатити мінімум по 0.4 ставки прожиткового мінімуму, що станом на 2026 рік становить 1 331 грн. 20 коп., тобто разом 2 633 грн. 40 коп., або ж зазначити інші підстави звільнення її від сплати судового збору, ані ж ті, котрі були наведені нею у змісті своєї позовної заяви, або ж уточнити зміст своїх позовних вимог.

При цьому, судовий збір належало б сплатити на рахунок - отримувач коштів: ГУК Львiв/Сколівська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013901; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

З більш детальною інформацією стосовно сплати судового збору можна ознайомитись за посиланням на вебсторінку: https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/tax.

ІІІ. Позовні вимоги і наявні докази.

Слід зазначити, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Таким чином, процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Так, позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати акт про порушення № 03700, складений відповідачем ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО». Разом із тим, до позовної заяви не додано копії зазначеного акта, не наведено дати його складення, не зазначено його змісту та реквізитів, а також не викладено обставин його отримання або причин неможливості подання до суду.

Суддя звертає увагу, що саме вказаний акт визначений позивачем ОСОБА_1 як предмет оскарження та правова підстава здійсненого донарахування. За відсутності самого документа або принаймні достовірних відомостей про його зміст і юридичні характеристики суд позбавлений можливості: 1) встановити факт існування акта як індивідуального документа; 2) визначити його правову природу; 3) перевірити відповідність його змісту заявленим доводам; 4) окреслити межі предмета доказування у справі.

Фактично, позовні вимоги спрямовані на скасування документа, який не подано до матеріалів справи і зміст якого не розкрито, що унеможливлює належну процесуальну ідентифікацію предмета спору. Така ситуація суперечить засадам змагальності та диспозитивності цивільного процесу, відповідно до яких саме сторони визначають предмет спору та подають докази на його підтвердження. Ненадання документа, який є безпосереднім предметом оскарження, свідчить про подання позову без додержання вимог процесуального закону та перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі у цій частині позовних вимог про його визнання незаконним і скасування.

Щодо скріншоту розміру заборгованості з оплати комунальних послуг (електричної енергії) відповідача ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО», зробленого в додатку «Приват24», то на переконання судді, сам по собі цей скріншот не є достатнім та самодостатнім доказом наявності заборгованості.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є, зокрема, електронні документи, веб-сторінки, текстові, графічні, фото- та відеофайли, інша інформація в електронній формі. Скріншот інтерфейсу мобільного додатку або веб-кабінету може бути віднесений до електронних доказів, втім, принаймні такий скріншот повинен бути зроблений з офіційного вебсайту та/чи додатку відповідача ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО», а не АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Поза тим, в цьому розрізі, суддя зауважує, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та саме щодо цього об`єкта вважає безпідставними здійснені відповідачем ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» нарахування. Водночас, до позовної заяви долучено скріншот заборгованості, зробленого в додатку «Приват24», в якому зазначено іншу адресу - с- АДРЕСА_2 .

Відтак, суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у цій справі, не може залишити поза увагою зазначену розбіжність, оскільки вона стосується безпосередньо предмета спору та ідентифікації об`єкта, щодо якого виникли спірні правовідносини. Адреса об`єкта електропостачання є істотною обставиною, що визначає межі зобов`язання сторін, належність особового рахунку та правомірність здійснених нарахувань.

Поданий скріншот, зробленого в додатку «Приват24», не містить достатніх відомостей для однозначного висновку про те, що заборгованість у сумі 15 184 грн. 24 коп. нарахована саме щодо будинку за адресою АДРЕСА_2 , який визначений у позовній заяві як спірний, та щодо цього будинку до позовної заяви долучено документи про його право власності, як й документи про укладення договору між сторонами про електропостачання. Відтак, зв`язок між долученим доказом та заявленими вимогами, є непідтвердженим.

Належність доказів означає їх безпосередній зв`язок із предметом доказування у конкретній судовій справі. У даному випадку, наявна невідповідність між зазначеною у позові адресою та адресою, вказаною в доданому документі, створює правову невизначеність щодо об`єкта спору та перешкоджає встановленню фактичних меж заявлених вимог в обраному способі захисту.

За таких обставин, позовна заява подана без додержання вимог статей 175 та 177 ЦПК України, оскільки додані до неї матеріали не дозволяють суду чітко ідентифікувати предмет спору та перевірити належність поданих доказів заявленим обставинам.

Більше того, щодо вимоги про перерахунок виходячи з точних показників вузла обліку, то така вимога є допустимою у цивільному процесі, однак вона потребує підтвердження цих точних показників лічильника (акт фіксації, фотофіксація, довідка); підтвердження застосованого тарифу; підтвердження факту донарахування. Що варто врахувати при обранні належного способу захисту і оформлення позовної вимоги в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказану позовну заяву подано без додержання вимог статей 175 і 177 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір», тому її слід залишити без руху, надавши позивачеві ОСОБА_1 термін для виправлення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Підсумовуючи все вищезазначене, належить підкреслити, що позивачеві ОСОБА_1 слід оформити нову редакцію його позовної заяви, додержуючись при цьому вимог до оформлення ст. 175 ЦПК України, з врахуванням при цьому означених недоліків даною ухвалою, зокрема оплатити судовий збір за дві позовні вимоги або ж зазначити підстави звільнення від сплати такого судового збору на підставі закону, або ж уточнити зміст своїх позовних вимог (зменшити позовні вимоги), визначитись з долученими доказами, а також з адресою домоволодіння за нарахованим боргом, після чого усе в комплексі подати в суд заявою про усунення недоліків.

При цьому, позивачеві ОСОБА_1 слід також роз`яснити, що інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження в справі.

Керуючись статтями 14, 175, 177, 260-261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» про визнання незаконним та скасування акта про порушення, зобов`язання здійснити перерахунок вартості електричної енергії, - залишити без руху та надати термін для виправлення її недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачеві ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви та одночасно роз`яснити, що якщо недоліки вищевказаної позовної заяви будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися поданою у первинний день звернення, якщо ж недоліки вищевказаної позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися неподаною й буде повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві ОСОБА_1 , - для відома та виконання.

Ухвала судді, в силу положень ч. 2 ст. 261 та ч. 1 ст. 353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала складена та підписана суддею без її проголошення 19 лютого 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН