Справа № 339/418/25
Провадження № 22-ц/4808/271/26
Головуючий у 1 інстанції Скригун В. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Бойчука І. В., Томин О. О.

з участю секретаря Панасюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Креховецька Надія Миколаївна, на ухвалу Болехівського міського суду від 10 грудня 2025 року, у складі судді Скригун В. В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

07 листопада 2025 року представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що трудова книжка від 20 вересня 1972 року видана ОСОБА_3 , 1955 року народження; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 14 серпня 1976 року Гозіївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області; військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_3 є документами, які видані та належали ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Болехівського міського суду від 10 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 в частині вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності ОСОБА_3 , який помер, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 14 серпня 1976 року Гузіївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області та військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Креховецька Н. М. подала апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ч. 3 ст. 315 ЦПК забороняє розглядати встановлення факту належності документа як такого, але не обмежує встановлення факту тотожності особи, яка зазначена в документі.

У справі наявна суттєва розбіжність в частині зазначення «по батькові» покійного чоловіка заявниці у різних документах, яка перешкоджає реалізації конституційного права заявниці на пенсію. Заява спрямована на реальне забезпечення права на пенсію по втраті годувальника, що є життєво необхідним та матеріально значущим правом.

Заявниця зверталася до Відділу ДРАЦС у м. Долина для встановлення факту належності свідоцтва про шлюб. Однак ДРАЦС усно відмовив у встановленні факту належності, мотивуючи тим, що документ виданий у 1976 році і його зміни не можливі без звернення до суду. Таким чином, іншого способу підтвердити юридичний факт без звернення до суду немає, що прямо передбачено ст. 315 ЦПК України.

Зазначає, що до заяви подані: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , пенсійне посвідчення; РНОКПП у яких правильно зазначено його «по батькові - ОСОБА_4 ». Ці документи дозволяють доказово підтвердити, що свідоцтво про шлюб та військовий квиток стосуються однієї і тієї ж особи, попри технічну помилку в них щодо зазначення «по батькові ОСОБА_5 ».

Просить ухвалити рішення, яким ухвалу суду скасувати.

Правом на подачу відзиву учасники справи не скористалися.

У судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, на адресу суду від представника заявниці ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника.

Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України. не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено статтею 315 ЦПК України.

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Із змісту поданої до суду ОСОБА_1 заяви вбачається, що вона просить встановити факт що має юридичне значення, зокрема що трудова книжка від 20 вересня 1972 року видана ОСОБА_3 , 1955 року народження; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 14 серпня 1976 року Гозіївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області; військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_3 є документами, які видані та належали ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже заявниця, окрім приналежності особі трудової книжки, просить про встановлення факту належності особі військового квитка, та свідоцтва про укладення шлюбу, яке видано органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Встановлення зазначеного юридичного факту, згідно поданої заяви, необхідно заявниці для оформлення пенсії, як особі, яка втратила годувальника, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області їй в усній формі відмовлено у прийнятті документів з мотивів невідповідності даних її покійного чоловіка у свідоцтві про укладення шлюбу та трудовій книжці, а саме помилково зазначено невірно по батькові замість «ОСОБА_3 » зазначено «ОСОБА_3 ».

Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (частина перша статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частин першої, шостої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно із пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно із п. 2.5. Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті, (п. 2.6 Правил).

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому (п. 2.12. Правил).

Відповідно п. 2.15.9 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актових записів цивільного стану складається якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Отже, у разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із п.п. 2.13.1, 2.13. 3 п. 2.13 Розділу ІІ Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 369/96/23.

Заявниця усно зверталась до органів ДРАЦС, однак їй письмово не було відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Отже, для того, щоб виправити помилку в документах, що підтверджують факт державної реєстрації актів цивільного стану, заявнику необхідно звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання (перебування). На підставі поданих документів відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про: внесення зміни до актового запису та видати нове свідоцтво; або відмову у внесенні змін із зазначенням причин. Якщо зміни обґрунтовані, вноситься виправлення до актового запису, і заявнику видається нове свідоцтво.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. Підставою для виправлення помилки в такому випадку буде судове рішення, у якому чітко визначено, які саме зміни необхідно внести.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини в справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Креховецька Надія Миколаївна, залишити без задоволення, а ухвалу Болехівського міського суду від 10 грудня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: І. В. Бойчук

О. О. Томин