ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1070/25 Номер провадження 22-ц/814/477/26Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі ТОВ «ФК «Ейс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №485445572 в сумі 14894,67 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10042,60 грн., заборгованості по відсоткам 4852,31 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 11.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 в електронному вигляді укладено кредитний договір № 485445572, відповідно до умов якого товариство перерахувало 12000 грн. на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 . Кредит надано на 112 днів.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10), а в подальшому неодноразово укладали додаткові угоди якими продовжували строк дії договору, остаточно до 31 грудня 2024 року.

Згідно Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», останнє отримало право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в том у числі до відповідача за кредитним договором № 485445572 від 11.12.2021.

Згідно Договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 укладеного між ТОВ «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», останнє передало право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор позивач зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором, згідно реєстру боржників, в тому числі і за кредитним договором № 485445572, укладеним з ОСОБА_1 від 11.12.2021.

Неналежне виконання позичальником взятих кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про укладення між сторонами кредитного договору шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, зважаючи, що первісний договір факторингу було укладено за 3 роки до кредитного договору та відсутність жодної визначеної вимоги до ОСОБА_1 на момент укладання договору факторингу, суд дійшов висновку про недоведеність прав переходу як на першому етапі укладання договору факторингу, так і наступних, які є похідними. Також суд зазначив, що договір укладено з ОСОБА_1 , між тим позов пред`явлено до ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Ейс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що наданими доказами в повній мірі доводиться перехід права вимоги від первісного кредитора до інших товариств та остаточно до позивача. Саме підписаний реєстр прав вимоги засвідчує передачу прав вимоги до боржників. Згідно умов договору факторингу передача прав вимоги здійснюється за реєстрами, які є додатками до нього

Звертає увагу, що наведена судом практика Верховного Суду не може бути застосована з огляду на суттєві відмінності у фактичних обставинах справ, що свідчить про не подібність спірних правовідносин.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення останньої.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено місцевим судом, 11.12.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір № 485445572, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 було перераховано кредитні кошти в сумі 12000 грн. Строк дії договору становить 112 днів.

Неналежне виконання кредитних зобов`язань позичальником призвело до виникнення заборгованості, яка на момент подачі позову становить 14894,36 грн. та складається з заборгованості по кредиту 10042,60 грн., заборгованості по відсоткам 4852,31 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 згідно умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Також сторони визначили, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.

В подальшому, протягом 2019-2023 років ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії договору факторингу, остаточно - до 31.12.2024.

Згідно договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс», останній передав право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно реєстру боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 485445572 від 11.12.2021.

Відповідно до умов договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЕЙС», останнє отримало право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 485445572 від 11.12.2021.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд, встановивши укладання кредитного договору, за яким відповідач отримав кошти , дійшов висновку про не набуття позивачем у визначеному законом порядку права вимоги за кредитним договором № 485445572 від 11.12.2021, оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання за вказаним кредитним договором, а отже позивач не є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у цих правовідносинах, що виключає стягнення кредитної заборгованості на його користь.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Матеріалами справи доводиться факт укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 кредитного договору №485445572 та графіку платежів в електронному вигляді, які було підписано шляхом електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора MNV78EP7 позичальника.

Також сторони узгодили суму кредиту 12000 грн., строк кредитування 112 днів та загальну вартість кредиту 22664,64 грн.

Сума кредиту була перерахована на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням АТ «Таскомбанк».

Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка була нарахована первісним кредитором в межах строку дії договору в сумі 14894,67 грн., з врахуванням здійсненого платежу 19.02.2021 в сумі 6550 грн., що була розподілена на погашення тіла та відсотків.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність кредитних правовідносини між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 , невиконання позичальником своїх зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості в сумі 14894,67 грн., яка підлягає стягненню з останнього.

Разом з тим, висновок суду про недоведеність факту переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» та всі подальші переходи прав вимоги не підтверджують право переходу до останнього кредитова - є помилковим.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10), а в подальшому неодноразово укладали додаткові угоди якими продовжували строк дії договору, остаточно до 31 грудня 2024 року.

У договорі факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 сторони обумовили:

клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1);

фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній (пункт 2.2);

право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (пункт 4.1.);

Згідно Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», останнє отримало право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в том у числі до відповідача за кредитним договором № 485445572 від 11.12.2021.

Згідно Договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 укладеного між ТОВ «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», останнє передало право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор позивач зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором, згідно реєстру боржників, в тому числі і за кредитним договором № 485445572, укладеним з ОСОБА_1 від 11.12.2021.

Згідно реєстру прав вимоги №175від 06.05.2022 до ТОВ «Таліон плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передано право вимоги по ОСОБА_1 за №4515 в сумі 14894,67 грн.

20.12.2023 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано реєстр прав вимоги №2 де під №2830 значиться ОСОБА_1 з сумою боргу 14894,67 грн.

В реєстрі боржників від 17.04.2024 укладеному між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» боржник ОСОБА_1 значиться під №302 з сумою боргу14894,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога

Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається

Допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;

наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;

майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;

у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);

майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.

Майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 07.01.2026 при розгляді справи №727/2790/25

Враховуючи вище зазначені норми права, висновки ВС при розгляді справи з подібними правовідносинами, встановлені обставини в даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредиту від 11 грудня 2021 року № 485445572 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звернула увагу на різницю в написанні прізвища відповідача, яке в кредитному договорі зазначено як « ОСОБА_1 », а в позовній заяві « ОСОБА_1 ».

Разом з цим вказана обставина не може розглядатись як окрема підстава для відмови в задоволенні позову, оскільки фактично є опискою при вірному написанні прізвища позичальника, з огляду на те, що сам договір укладений на українській мові, де прізвище позичальника зазначено як « ОСОБА_3 », тоді як в реєстрах прав вимоги, розрахунках заборгованості, які хоч і складені українською мовою, ПІБ відповідача вже зазначено як « ОСОБА_4 ».

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь товариства підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційній інстанції в сумі 2422,40 грн. та відповідно 3633,60 грн., що становить 6056 грн., а також підлягають до стягнення 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п. 2, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №485445572 в сумі 14894,67 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10042,60 грн., заборгованості по відсоткам 4852,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в сумі 6056 грн. та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко В.П. Пікуль