МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/808/26
Провадження № 6/210/37/26
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисечко Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 11.02.2026 року надійшло подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисечко Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Саксаганському відділі ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження №79255246 з виконання виконавчого листа №160/13358/22, виданого 17.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 63087,69 грн..

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавцем 06.10.2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальністю за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Виконавцем 20.10.2025 року, 17.11.2025 року та 19.01.2026 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Державним виконавцем винесено постанови та накладено арешт на кошти та майно боржника.

Згідно відповіді МВС за боржником транспортний засіб не зареєстровано.

У банківських установах наявні відкриті рахункові рахунки, але кошти для примусового списання відсутні.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а керівник боржника-юридичної особи ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання.

Тому, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу-боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №160/13358/22, виданим 17.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 63087,69 грн..

Зважаючи на негайний розгляд подання відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання приватного виконавця та додатки додані до нього, приходить до наступного.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд враховує той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачаються юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства України дає підстав стверджувати, що необхідною умовою для застосування до боржників тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту їх навмисного ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Разом з тим, матеріалами виконавчого провадження не доведено факту навмисного ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, в поданні державний виконавець посилається на надіслання викликів щодо необхідності явки боржника до виконавця, проте матеріали подання містять лише виклики, однак без доказів направлення боржнику.

Крім того, в поданні відсутні докази направлення боржнику копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

При таких обставинах та враховуючи, що обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом, суд вважає застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є передчасним, докази ухилення боржника від виконання рішення суду матеріали не містять, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисечко Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. Є. Сільченко