РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 570/4382/25

Провадження № 22-ц/4815/213/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року (ухвалене у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ТзОВ "ФК "Ейс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 862584118 від 27.08.2021 року.

Позичальниці були надані грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., встановлений термін їх повернення.

Однак відповідач не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди, у т.ч. щодо продовження терміну дії договору факторингу.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №154 від 05.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 року до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.

08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТзОВ "ФК "Ейс" право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників №б/н від 08 липня 2025 року за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34117,20 грн.

Наявність боргу підтверджується наданими розрахунками заборгованості.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.

У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором.

Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №862584118 від 27.08.2021 року у розмірі 34117,20 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що, відповідно до матеріалів справи ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитний договір № 862584118 уклали 27 серпня 2021 року, тобто через три роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс".

Отже, право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору факторингу, хоча як право майбутньої вимоги на момент укладення договору мало би бути визначеним. Однак, жодної визначеної вимоги у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" щодо відповідачки на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 27 серпня 2021 року укладений кредитний договір № 862584118.

Обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 року додатковими угодами - не змінений, по своїй суті вони не є новим договором факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 862584118 від 27 серпня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року набуло право вимоги до ОСОБА_1 і в подальшому мало право 05.08.2020 року укладати договір факторингу з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" щодо кредитного договору відповідача.

Також, у ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" не було підстав 08.07.2025 року укладати договір факторингу № 08/07/25-Е з ТОВ "ФК "Ейс", щодо відступлення права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 862584118, укладеним 27 серпня 2021 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТзОВ "ФК "Ейс" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції визнав факт укладення між сторонами кредитного договору та підтвердив наявність зобов`язань, що виникли на його підставі. Крім того, суд встановив факт укладення договорів, а також факт переходу права вимоги відповідно до реєстрів.

05.10.2021 року Первинний кредитор та ТзОВ "Таліон Плюс" підписали Реєстр прав вимоги № 154 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача на загальну суму 18829,80 грн.

Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання відповідача перед первинним кредитором.

Також позивачем підтверджено факт переходу прав вимоги до відповідача за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року та № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року.

Скаржник підтвердив перехід прав вимоги до відповідача, надавши суду усі документи, передані первісними кредиторами, проте суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку, стосовно предмету договору факторингу, що вплинуло на відмову у задоволенні позову.

Правові висновки, на які покликається суд у своєму рішенні, стосуються правовідносин, які за змістовними та суб`єктними критеріями не є подібними до спірних правовідносин у даній справі.

Просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким повністю задоволити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 862584118.

Згідно умовам кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 9 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 відповідачки, яку вона вказала у заявці при укладенні кредитного договору.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01.

Додатковими угодами від 28.11.2019 року, від 31.12.2020 року, від 31.12.2021 року, від 31.12.2022 року, від 31.12.2023 року продовжувався строк дії вищевказаного договору факторингу.

У подальшому, 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01.

08.07.2025 року ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та позивач уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, зокрема, із того, що правовідносини за договором кредиту № 862584118 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 27 серпня 2021 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Таким чином, на час укладення договору факторингу у позивача було відсутнє право вимоги до відповідача за договором кредиту, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01.

Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п. 2.2).

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п. 4.1).

Відповідно пункту 1.3 договору, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).

Строк дії вказаного договору згідно п. 8.2 було встановлено до 28 листопада 2019 року.

У подальшому додатковими угодами вносилися зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 року включно. (а.с. 54).

05.06.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та 08.07. 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е.

Умовами укладених договорів факторингу передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Ураховуючи вищевикладене, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з відповідачем не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Ейс", виходячи з наступного.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17 висновано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

Вірним є покликання місцевого суду на вищевказану правову позицію Верховного Суду щодо обов`язкової наявності доказів оплати за договором факторингу.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ "ФК "Ейс".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:

47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Таким чином, наявні у справі Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 року та Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 зі сплати фінансування за Реєстром прав вимоги № 154 від 05.10.2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не замінюють собою платіжний документ, а отже, не підтверджують оплату чи здійснення операції за договором факторингу.

Апеляційний суд, розглядаючи справу, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, враховуючи правові позиції Верховного Суду під час вирішення того чи іншого спору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції фактично дійшов до правильного висновку про відсутність підстав до задоволення позову, однак керувався при цьому не вірними мотивами, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до зміни рішення в мотивувальній частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" задоволити частково.

Мотивувальну частину заочного рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.