Провадження №6/489/21/26
УХВАЛА

19 лютого 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючої судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2025 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту,

встановив:

29.01.2026 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зотікова С.Є. із використанням системи «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2025 по справі № 490/10753/24, встановивши спосіб і порядок виконання рішення рівними платежами протягом року щомісячно у сумі 7 400,00 грн. і в останній дванадцятий місяць 7 498,60 грн., починаючи місяця, наступного після винесення ухвали (в разі задоволення заяви).

Як на підставу для розстрочення рішення посилається на те, що рішенням Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2025, залишеним без змін в частині стягнення заборгованості постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.01.2026, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 5566417 про надання споживчого кредиту від 19.02.2022 станом на 17.09.2024 в розмірі 78 476,20 грн., яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 56 476,20 грн. заборгованість за відсотками; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., що разом становить 88 898,60 грн.

Відповідач ОСОБА_1 власного житла не має, проживає в квартирі своїх батьків, власних транспортних засобів не має, на даний час не працює (була звільнена з останнього місця роботи 18.11.2022) і доходів не отримує. За таких обставин сума в розмірі 88 898,60 грн. для відповідача є значною та обов`язок одноразової її оплати створює для відповідача надмірний фінансовий тягар, що суперечить основним засадам цивільного права, таким як розумність і справедливість. Від погашення боргу ОСОБА_1 не відмовляється і готова погашати борг рівними частинами протягом року (12 місяців).

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Згідно рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.10.2025 по справі № 490/10753/24 за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Українські Фінансові Операції», ТОВ «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту первісний позов задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. А саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 5566417 про надання споживчого кредиту від 19.02.2022 станом на 17.09.2024 в розмірі 78 476,20 грн., яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 56 476,20 грн. заборгованість за відсотками; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., що разом становить 88 898,60 грн.

У відповідності до постанови Миколаївського апеляційного суду від 14.01.2026 по справі № 490/10753/24 рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.10.2025 в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції», ТОВ «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту змінено, виклавши його мотивувальну частину щодо цих вимог в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно відомостей з сайту portal.pfu.gov.ua 18.11.2022 ОСОБА_1 було звільнено з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі наказу № 4134-к від 17.11.2022 за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 149, т. 3).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 26.01.2026 дохід ОСОБА_1 за 2025 рік склав 1 492,50 грн.; у 2024 році ОСОБА_1 доходів не отримувала (а.с. 149А-150, т. 3).

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек від 28.01.2026 право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 не зареєстровано (а.с. 151, зворотня сторона, т. 3).

Із поданої заяви вбачається, що через несприятливий фінансовий стан, а саме втрату роботи, ОСОБА_1 має ускладнення із виконанням рішенням.

Відсутність доходу ОСОБА_1 підтвердила вищеперліченими письмовими доказами.

З урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 просить суд розстрочити виконання рішення рівними платежами протягом року щомісячно у сумі 7 400,00 грн. і в останній дванадцятий місяць 7 498,60 грн., починаючи місяця, наступного після винесення ухвали (в разі задоволення заяви).

При вирішенні заяви суд виходить з наступного правого регулювання.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

У розумінні практики Європейського суду частина перша статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

За приписами частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочення/розстрочення виконання рішення передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є поважні обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності і взаємному зв`язку та враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач довела наявність поважних обставин для розстрочення рішення.

За такого, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення строком на один рік щомісячно у сумі 7 400,00 грн. і в останній дванадцятий місяць 7 498,60 грн., починаючи місяця, наступного після винесення ухвали

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2025 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту, - рівними платежами протягом року щомісячно у сумі 7 400,00 грн. і в останній дванадцятий місяць 7 498,60 грн., починаючи з місяця, наступного після винесення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19.02.2026.

Суддя Г.А. Микульшина