ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року місто Чернівці справа №727/5611/24

провадження №22-ц/822/238/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

за участю секретаря судових засідань Факас А.В.

учасники справи:

заявник (стягувач) ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 грудня 2025 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового наказу по справі №727/5611/24, головуючий в суді першої інстанції суддя Калмикова Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У жовтні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового наказу №727/5611/24 в порядку ст.453-2 ЦПК України.

В заяві посилалася на те, що судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 червня 2024 року по цивільній справі №727/5611/24 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний судовий наказ було пред`явлено до примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №76329047 станом на 18 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини складає 32048,59 грн.

Боржником ОСОБА_2 тривалий час не виконується судовий наказ, а тому просила зобов`язати ОСОБА_2 надати до суду звіт про виконання судового рішення, а саме судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/5611/24 від 17 червня 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2025 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового наказу задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у місячний строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали звіт про виконання судового рішення, а саме судового наказу Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/5611/24 від 17 червня 2024 року.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав 08 листопада 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

03 грудня 2025 року в системі «Електронний суд» від боржника ОСОБА_2 до суду першої інстанції надійшла заява про продовження процесуального строку наданого ухвалою на подання звіту про виконання рішення суду, просив встановити новий строк 60 днів з дня постановлення ухвали про продовження строку.

В заяві посилався на те, що через аварійні відключення електроенергії заявник об`єктивно обмежений у можливості своєчасно подати звіт. Запровадження воєнного стану спричиняє істотні труднощі в доступі до інтернету, органів державної влади, поштового зв`язку та електронних сервісів, що підтверджується загальновідомими обставинами, пов`язаними з безпековими загрозами, обмеженнями пересування та періодичними протиаварійними заходами.

Крім того, у відповідний період на території проживання ОСОБА_2 у м.Києві мали місце аварійні та планові відключення електроенергії, що унеможливлює своєчасне користування електронною поштою, Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та іншими засобами зв`язку, необхідними для підготовки й подання звіту у встановлений судом строк.

06 грудня 2025 року ОСОБА_2 сформував в системі «Електронний суд» звіт про виконання судового наказу, в якому зазначено, що станом на дату подання звіту вся заборгованість зі сплати аліментів повністю ним погашена, судовий наказ виконаний в повному обсязі.

Заборгованість згідно довідки розрахунку заборгованості від 03 грудня 2025 року та платіжної інструкції від 01 грудня 2025 року, яка була визначена державним виконавцем у сумі 44 141, 59 грн. (станом на 01.12.2025), ним сплачена у повному обсязі, що підтверджується відповідною банківською квитанцією (квитанцією до платіжної інструкції).

Платежі були здійснені у такі дати: 16.05.2025 о 12:12:36 у розмірі 4000.00 грн.; 06.12.2025 о 14:09:18 у розмірі 44141,59 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, яка оскаржується

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 грудня 2025 року прийнято звіт боржника ОСОБА_2 , поданий на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2025 року у справі №727/5611/24.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду від 09 грудня 2025 року, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Морозова О.В., подала апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу передчасною, незаконною, необґрунтованою та винесеною із порушенням норм матеріального права, без належного встановлення і врахування усіх обставин по даній цивільній справі.

На думку апелянта, звіт про виконання судового рішення, зокрема, згідно зі ст. 453-3 ЦПК України має містити детальні відомості про заходи боржника, а саме: дати та номери платіжних доручень, переписки, вжиті заходи для усунення перешкод, а також обґрунтування причин невиконання та орієнтовні строки. До звіту обов`язково додаються докази вжитих дій.

Аналізуючи поданий ОСОБА_2 звіт, вважає, що він не відповідає вимогам статті 453-3 ЦПК України, так як у даному звіті взагалі не міститься будь-яких обґрунтованих пояснень ОСОБА_2 щодо причин за яких боржник не мав можливості вчасно, тобто щомісячно, перераховувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Також у поданому звіті ОСОБА_2 взагалі не вказує на вжиті ним дії, які могли б підтвердити його бажання та старання вчасно виконувати судовий наказ Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 червня 2024 року по цивільній справі №727/5611/24, шляхом перерахування аліментів на утримання спільного сина.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він начебто не має можливості спілкуватись із дитиною або не знає місце перебування дитини, на думку ОСОБА_1 , не є в розумінні статті 453-3 ЦПК України тими обставинами, які істотно утруднювали боржнику можливість сплачувати аліменти на сина.

Додатково апелянт звертає увагу Чернівецького апеляційного суду, що у звіті ОСОБА_2 взагалі відсутні обґрунтування щодо причин за яких спільний син сторін - ОСОБА_3 більш ніж півроку не отримував від батька матеріальне забезпечення.

Наведені вище недоліки звіту ОСОБА_2 не були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Апелянт вважає, що виключно факт погашення боргу по аліментам не є належним способом виконання боржником ухвали суду про надання звіту щодо зазначення про вжиті ним в минулому дії для належного виконання судового рішення.

Просила ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 грудня 2025 року скасувати. Відмовити у прийнятті звіту боржника ОСОБА_2 та застосувати до боржника ОСОБА_2 захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 148 цього Кодексу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказав, що апеляційна скарга не містить належних і допустимих доводів, які б свідчили про незаконність або необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту боржника про виконання судового рішення. Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції вирішував виключно питання відповідності поданого звіту вимогам процесуального закону та наявності або відсутності підстав для його неприйняття.

Апеляційна скарга не доводить порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовує висновків суду щодо відповідності звіту вимогам закону та фактично спрямована на покарання боржника, а не на перевірку законності оскаржуваної ухвали.

Звертає увагу суду на те, що апелянт не скористалася своїм процесуальним правом подати заперечення на звіт боржника у суді першої інстанції, не надала зауважень до його змісту та не ініціювала перевірку наведених у ньому відомостей у встановленому процесуальному порядку.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 .

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Морозова О.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

Представник ОСОБА_1 адвокат Морозова О.В. до початку розгляду справи спрямувала до суду клопотання в якому просила відкласти розгляд справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Доказів з даного приводу до клопотання не прилучила.

Згідно із статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.

Також, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та інших.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Щодо клопотання адвоката Морозової О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає, що явка до апеляційного суду учасників справи не є обов`язковою, позиція заявника в справі є чіткою і зрозумілою, а тому колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд справи за їх відсутності , що не призведе до порушення їх прав.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд апеляційної інстанції вважає необхідним відхилити клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Постановляючи ухвалу про прийняття звіту боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у наведеному звіті боржник зазначив заходи, що були здійснені для виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно положень ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Згідно ст.129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст.453-3 ЦПК України, суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу. Звіт боржника про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання боржником судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно ст.453-4 ЦПК України, за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 453-2 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 453-3 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також додатково може встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 148 цього Кодексу.

Якщо боржником є юридична особа та суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, захід процесуального примусу у виді штрафу застосовується до такого керівника.

Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 435 цього Кодексу.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу.

Судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.

Отже, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У даній справі встановлено, що судовим наказом виданим Шевченківським районним судом м. Чернівці 17 червня 2024 року у справі №727/5611/24 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (надалі - боржник) на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , (надалі - стягувач) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 04 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний вище судовий наказ було пред`явлено для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 жовтня 2024 року було відкрито виконавче провадження №76329047 з примусового виконання судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 червня 2024 року по цивільній справі №727/5611/24.

Постановою державного виконавця від 28 січня 2025 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на майно боржника.

Постановами державного виконавця від 14 лютого 2025 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №76329047 станом на 18 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини складає 32048, 59 грн.

У жовтні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового наказу №727/5611/24 в порядку ст.453-2 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2025 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового наказу задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у місячний строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали звіт про виконання судового рішення, а саме судового наказу Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/5611/24 від 17 червня 2024 року.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав 08 листопада 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

06 грудня 2025 року ОСОБА_2 сформував в системі «Електронний суд» звіт про виконання судового наказу, в якому зазначено, що станом на дату подання звіту вся заборгованість зі сплати аліментів повністю ним погашена, судовий наказ виконаний в повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2025 року становить 44 141,59 грн.

Вказана заборгованість боржником ОСОБА_2 сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжними квитанціями. Зокрема, 16 травня 2025 року було сплачено аліментів на суму 4000 грн. і 06 грудня 2025 року було сплачено аліментів на суму 44 141,59 грн.

Таким чином, заборгованості по сплаті аліментів у ОСОБА_2 станом на 01 грудня 2025 року не існує.

Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про прийняття звіту ОСОБА_2 про виконання судового наказу у справі №727/5611/24, оскільки станом на день подання звіту заборгованості по сплаті аліментів не існує, звіт відповідає вимогам ст..453-3 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про накладення штрафу на ОСОБА_2 , оскільки судовий наказ про стягнення аліментів не виконувався щомісячно, колегія суддів дійшла висновку, що накладання штрафу на боржника відповідно до ст. 453-4 ЦПК України вбачається за можливе лише за наслідками розгляду звіту боржника про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.

А тому, оскільки такий звіт було подано та прийнято судом, то до боржника не може бути застосований захід процесуального примусу у виді штрафу.

Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 12 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк