РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/5313/25

23 лютого 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О. М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № від 25.02.2019 року у розмірі 13 150,69 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині договірних відносин ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №24/03/23, згідно якого первісний кредитор Акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило на користь нового кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитним договором № від 25.02.2019 року, продукт (CASH), укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Брайт Інвестмент») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 13 150,69 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 5 061,13 грн., заборгованість по відсотках - 967,36 грн., заборгованість по комісії - 7 122,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» вказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 17 850,00 грн., з яких 15000,00 грн. грошові кошти на споживчі цілі; 150,00 грн. грошові кошти на сплату додаткових послуг Банку; 2700,00 грн. грошові кошти на придбання послуг із страхування.

Згідно п. 1.1. кредитного договору та графіку платежів остаточною датою повернення кредиту є 25.02.2022 р.

Відповідно до п.2. кредитного договору протягом дії кредиту для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процента ставка в розмірі 10,00 % річних.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 17 850,00 грн.; строк кредитування - 36 місяців; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка - 10,00 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту - 46 372,92 грн.; реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 112,16 %, комісія за управління кредитом - щомісячно, у розмірі 3,99 % від суми кредиту.

Вказаний кредитний договір та паспорт споживчого кредиту містять підписи відповідача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останньому достовірно було відомо про умови кредитування та зобов`язання, які на нього покладені кредитним договором.

АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки №Р00Т009YНА від 25.02.2019 року, меморіальним ордером №20676333 від 25.02.2019 року, меморіальним ордером №20676334 від 25.02.2019 року, меморіальним ордером №20676336 від 25.02.2019 року.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, відсотки за користування кредитом не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості.

24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 25.02.2019 року на користь ТОВ «Брайт Інвестмент».

Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості.

Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату відповідно до умов Договору (п. 1.2. Договору).

За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними Договорами (п. 1.3. Договору).

Відповідно до Витягу з додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 150,69 грн., яка складається із: 5 061, 13 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 967,36 грн. - заборгованість по відсотках; 7 122,20 грн. - заборгованість по комісії; кількість днів прострочення - 667.

Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 25.02.2019 року станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 150,69 грн.

ТОВ «Брайт Інвестмент» на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту у розмірі 13 150,69 грн., проте дана вимога відповідачем була проігнорована та заборгованість не погашена.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає його підставним.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Брайт інвестмент».

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до статей 527 та 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки підписанням договору про споживчий кредит № від 25.02.2019 року сторони досягли згоди щодо умов, зокрема про нарахування відсотків, а відтак, заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 061,13 грн. та нарахування відсотків за кредитним договором № від 25.02.2019 року в розмірі 967,36 грн., що в загальному розмірі складають 6 028,49 грн. є правомірним та підлягає до стягнення з відповідача.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення комісії за кредитним договором у сумі 7 122,20 грн., суд зазначає наступне.

На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове - касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд звертає увагу, що у договорі не вказано конкретно за яку саме послугу позивач встановив комісію. У довідці - розрахунку суму комісії вказано 7 122,20 грн. - комісія за РО.

Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21).

Аналізуючи умови договору, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, а відтак суд рахує, що відповідач не зобов`язаний сплачувати таку комісію, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 110,47 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Окрім цього, вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги №43115064 від 01.07.2025 року, детальним описом робіт (наданих послуг) від 25.12.2025 року, додатковою угодою № до договору про надання правової допомоги від 25.12.2025 року, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом № від 25.12.2025 року.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 5000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 532, 599, 610 - 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», (місцезнаходження м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9, Дніпропетровської області, рахунок НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк», МФО: 307770) заборгованість за кредитним договором № від 25.02.2019 року у розмірі - 6 028 (шість тисяч двадцять вісім) грн. 49 коп.

У стягненні платежу за комісією відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», (місцезнаходження м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9, Дніпропетровської області, рахунок НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк», МФО: 307770) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 110 (одна тисяча сто десять) грн. 47 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" (місце знаходження м. Дніпро, вул. Січових Стрільців (ст.н. Артема), буд. 9, Дніпровський р-н., Дніпропетровська обл.), .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено

23 лютого 2026 року.

СуддяЛ. А. Грипіч