ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/373/26
Єдиний унікальний номер справи: 766/6457/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Воронцової Л.П.,

суддів: Майданіка В.В.,

Приходько Л.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Беспалов Олексій Сергійович,на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2025 року Херсонський міськийсуд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 23 січня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Беспалов О.С., через підсистему "Електронний суд" подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка зареєстрована апеляційним судом 26 січня 2026 року.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2026 року визнано наведені скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для надання вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів поважності причин пропуску процесуального строку.

03 лютого 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

10 лютого 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Беспалов О.С., через підсистему "Електронний суд" подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року, яке обґрунтовано тим, що адвокат Беспалов О.С. з 30 січня 2025 року по 12 січня 2026 року брав участь як представник та волонтер правозахисної організації "Центр правових рішень" в групі дослідницького проєкту Британської неурядової організації Ceasefire Centre for Civilian Rights в м. Києві, про що подав докази. Повторно зазначив, що постійно перебуває у м. Херсоні, де ведуться активні бойові дії, лунають повітряні тривоги та нестабільне електропостачання, що унеможливило вчасне подання апеляційної скарги. Просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Вивчивши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено 17 листопада 2025 року, останнім днем строку на апеляційне оскарження є 17 грудня 2025 року, апеляційну скаргу подано 23 січня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Беспалов О.С. отримав копію оскаржуваного рішення суду 27 листопада 2025 року, відповідач ОСОБА_1 - 19 грудня 2025 року в кабінеті Електронного суду, що підтверджується карткою руху документа, апеляційну скаргу подано 23 січня 2026 року, тобто з пропуском понад місяць з моменту виникнення права на апеляційне оскарження.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник фактично посилається на ті ж обставини, які вже наводились у поданому разом із апеляційною скаргою клопотанні про поновлення такого строку та оцінка яким надана в ухвалі Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2026 року.

Колегія суддів зауважує, що участь представника скаржника у період з 30 грудня 2025 року по 12 січня 2026 рокув групі дослідницького проєкту Британської неурядової організації Ceasefire Centre for Civilian Rights в м. Києві не вказує на конкретні, реальні, непереборні та об`єктивно нездоланні фактори та причини, які зумовили реалізацію на звернення до суду із апеляційною скаргою лише 23 січня 2026 року, враховуючи, при цьому, те що відповідачем та його представником не наведено жодних причин та не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність можливості підготувати та подати апеляційну скаргу у період з 27 листопада по 29 грудня 2025 року, тобто в межах тридцятиденного строку з дня отримання рішення суду, і до відрядження представника скаржника до м. Києва.

Крім того, посилання скаржника на перебування в зоні бойових дій, відключення електропостачання тощо, без належного їх обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи й підтвердження їх належними й допустимими доказами, не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку суд дійде висновку про їх поважність.

При цьому, вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у тісному взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20 та від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).

Крім того, колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, згідно якої сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року в справі "Тойшлер проти Германії" наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Також слід зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06; пункт 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України", заява № 24402/02).

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ та Верховного Суду, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Зважаючи на викладене, зазначені скаржником причини пропуску процесуального строку в співставленні із датою отримання оскаржуваного судового рішення, а також значний проміжок часу, що сплинув з дня його ухвалення до дня подання апеляційної скарги, дають підстави вважати їх необґрунтованими, а відтак неповажними для поновлення строку.

Скаржником не зазначено поважні причини пропуску строку, які б унеможливлювали звернутися до суду апеляційної інстанції у порядку, встановленому законом.

Крім того, звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою - це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2023 року в справі № 336/10821/21 зазначено, що особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію позивачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, скаржник не надав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що наведені скаржником обставини в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відхилені, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Беспалов Олексій Сергійович,на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько