ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року місто Чернівці справа №722/2064/25

провадження №22-ц/822/219/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Височанської Н. К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

за участю секретаря судових засідань Факас А.В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, головуючий в суді першої інстанції суддя Припхан І.І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 18 жовтня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківський послуг, підписав анкету-заяву клієнта до Договору про надання банківських послуг «Мonobank».

Вказували, що АТ «Універсал Банк» пропонує необмеженому колу фізичних осіб - резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank і Universal Bank, для чого пропонує приєднатися до опублікованих на сайті Банку Умов. Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Своїм підписом на Анкеті-заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил обслуговування фізичних осіб а АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (monobank/ Universal Bank), таблицею обчислення загальної вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту та тарифами, складають Договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

Так, станом на 04 травня 2025 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 04.05.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим, відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу».

Відповідно, станом на 04 червня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становить 125967,23 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 125967,23 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк».

Просили стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 125967,23 грн., станом на 04 червня 2025 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2025 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.10.2020 року у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп., яка складається з: 70 000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1682 (одна тисяча вісімдесят дві) грн. 66 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог АТ «Універсал Банк», інтереси якого представляє ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі наводить обставини та підстави для задоволення позову, які викладені в позовній заяві та додатково мотивує апеляційну скаргу тим, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують про належне укладення відповідачем кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками.

Вказав, що посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Зокрема, відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 20 квітня 2021 року, визначено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3.2% на місяць.

Клієнт беззастережно погоджується з тим, шо банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Поміж цього, клієнт підтвердив, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку. У Анкеті-заяві зазначено, що клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку.

Таким чином, враховуючи те, що клієнтом було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.), відповідач надавав свою згоду із змінами, доповненням до Договору про надання банківських послуг від 18 жовтня 2020 року.

Посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Вказав, що доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Вказав, що загальний розмір заборгованості становить 125967,23 грн., що складається з тіла кредиту, а тому просили позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

АТ «Універсал Банк» оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Щодо можливості розгляду справи за відсутності учасників справи

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку (а.с.99-101).

Конверти з судовими повістками направлені відповідачу, повернуті до Чернівецького апеляційного суду з довідкою Укрпошти «Причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою».

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Згідно із статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.

Також, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та інших.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що справу можливо розглянути за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 18 жовтня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» зобов`язувалось відкрити ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до довідки про розмір встановленого ліміту, відповідачу було встановлено кредитний ліміт 70000,00 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 , який не збільшувався, іншого матеріали справи не містять.

У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

Крім того, в п. 6 анкети-заяви зазначено: «Прошу вважати мій власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку». Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

Як вказав позивач, на підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

При цьому, Тарифи, Паспорт кредиту та самі Умови і Правила відповідачем не підписувались, іншого матеріалами справи не містить.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав анкету заяву до договору про надання банківських послуг і витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms).

Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача станом на 04 червня 2025 року становить 125967,23 грн., з яких: 125967,23 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Кредитний ліміт встановлений у розмірі 70 000,00 грн., що підтверджується довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту (а.с.27).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновків, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості тільки по тілу кредиту в розмірі встановленого кредитного ліміту 70000,00 грн, оскільки про факт збільшення кредитного ліміту в спірних правовідносинах позивач не зазначає, водночас банк не розмежовує ні в мотивувальній частині позову, ні в прохальній частині розмір саме тіла кредиту та можливо нарахованих %, а також передбачену Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які з оцінки всіх доказів, фактично були донараховані позивачем в розмір тіла кредиту без наявних підтверджених доказів збільшення самого кредитного ліміту позичальника..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 18 жовтня 2020 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості та витягу руху коштів по рахунку відповідача, вбачається, що проценти на прострочену заборгованість нараховувались та зараховувались банком в тіло кредиту.

Таким чином, зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, банк самовільно включив в неї нараховані проценти, які фактично погашені позичальником, за рахунок чого збільшив заборгованість за тілом кредиту до 125967,23 грн.

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 04 червня 2025 року, вбачається що кредитний ліміт у клієнта ОСОБА_1 встановлений у розмірі 70 000,00 грн. (а.с.27).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Долучений до позову паспорт споживчого кредиту не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У вказаному вище паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Встановивши, що анкета-заява від 18 жовтня 2020 року не містить визначення домовленості сторін про сплату процентів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь АТ «Універсал Банк» усієї суми, яка визначена ним у позові, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття позичальником умов і тарифів кредитування, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей (процентів) підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).

Отже, заборгованість за тілом кредиту становить 70000 грн.

Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 жовтня 2020 року у вигляді анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також положення ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із приведеного розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2020 року вбачається, що розмір заборгованості за тілом кредиту одночасно включає в себе нараховані позичальнику проценти, розмір яких не узгоджено сторонами. Зокрема, сума у загальному розмірі 55967,23 грн. нарахована банком як сума процентів за користування кредитом та додана до тіла кредиту позичальнику.

Таким чином, зазначена заборгованість не може бути віднесена до тіла кредиту, до загальної суми якого позивачем її було зараховано, оскільки позичальник фактично такі кошти погашені в рахунок тіла кредиту, вони є прихованими платежами, у даному випадку процентами, які не передбачені умовами договору, тому правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 55967,23 грн. відсутні.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти у розмірі 70000 грн. в добровільному порядку позичальником не повернуті, що не спростовано відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 70000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами погоджено всі істотні умови договору, відповідач допустив порушення його умов, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджена належними та допустимими доказами у справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аргументи апеляційної скарги про підтвердження розміру заборгованості у більшому розмірі, є безпідставними, оскільки АТ «Універсал Банк» ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надало доказів на підтвердження заборгованості у визначеному банком розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та дійшов невірного висновку в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані банком до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2025 року, в частині яка оскаржується залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк