Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/885/26
05 лютого 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19.09.2021 між позичальником ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №102421377 (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 7500 грн, на умовах визначених кредитним договором, та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7500.00 грн. Пунктом 1.5.2. Кредитного договору сторонами обумовлено, що проценти за користування кредитом складають 1912.50 грн, які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок.
Відповідно до розділу 2 Кредитного договору, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо.
Також позивач у позові зазначає, що умови Кредитного договору передбачають, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.
Водночас, станом на сьогоднішній день, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором до відповідача, то ТОВ «Коллект Центр» як позивач обгрунтовує це тим, що 17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу №17/12-2021-62.
Відповідно до умов означеного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором №102421377 від 19.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Надалі, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором №102421377 від 19.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 50 хв 05 лютого 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.95-96).
Представник позивача Ткаченко М.М. в судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету як безпосередньо позивача, так і ОСОБА_2 як його представника, що були отримані цими учасниками справи 15.01.2026 (а.с.98 зворот, 99 зворот).
Водночас, у п.5 прохальної частини позовної заяви, керівник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. виявила волю на розгляд справи у відсутність представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 05 лютого 2026 року о 09 год 50 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 05 лютого 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 19.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №102421377 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір).
Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язів найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
У пунктах 1.2-1.4 Кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума (загальний розмір) кредиту становить 7500 грн; кредит надається загальним строком на 15 днів з 19.09.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 04.10.2021.
Крім того, з п.1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1425.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Також зі змісту п.1.5.2 та 1.6 Кредитного договору суд встановив, що проценти за користування кредитом: 1912.50 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Із п.2.4.1 Кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
Крім того, з п.6.1, 6.5 Кредитного договору встановлено, що цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.25-29).
Також суд встановив, що разом із Кредитним договором відповідач ОСОБА_1 , на виконання умов п. 6.3 означеного правочину, погодився з графіком платежів за договором як додатком №1 до Кредитного договору (а.с.52).
Із анкети-заяви на кредит №102421377 від 19.09.2021 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 , 19.09.2021 заповнив анкету-заяву на отримання кредиту в розмірі 7500 грн строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1425 грн. Підписання Кредитного договору відповідачем мало місце о 06 год 20 хв 29 сек 19.09.2021 (а.с.65).
Крім того з Паспорту споживчого кредиту №102421377 як додатку №2 до Кредитного договору суд встановив, що позичальник (відповідач) ОСОБА_1 виявив волю на отримання кредиту в ТОВ «Мілоан» на наступних умовах: сума кредиту: 7500 грн; загальний строк кредитування: 15 днів, з можливістю пролонгування строку кредитування як на пільгових, так і стандартних (базових) умовах (а.с.64).
Згідно безпосередньо дослідженої судом відомості про щоденні нарахування та погашення, що підготовлена ТОВ «Мілоан», суд встановив, що означеним товариством як кредитодавцем 19.09.2021 надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 7500 грн та цього ж дня нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 1425,50 грн.
Згідно означеного засобу доказування суд встановив, що відсотки первинним кредитодавцем позичальнику ОСОБА_1 нараховувалися наступним чином:
1) у період часу з 20.09.2021 до 04.10.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 127,50 грн згідно п.1.5.2 Кредитного договору;
2) у період часу з 05.10.2021 до 03.12.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 375 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору.
Крім того з відомості про щоденні нарахування та погашення суд встановив, що відповідач жодного разу не пролонгував строк дії Кредитного договору в порядку, передбаченому п.2.3.1 Кредитного договору, шляхом сплати ТОВ «Мілоан» комісії за пролонгацію.
Крім того з означеної відомості судом також встановлено, що позичальник не здійснював погашення ані тіла кредиту, ані відсотків за кредитом (а.с.73).
Суд, безпосередньо дослідивши договір факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 (а.с.9-13) встановив, що означеного дня між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено вказаний правочин, відповідно до розділу 2 якого, за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 62 844 105,23 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками.
Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.
За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.
Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування фактором придбаного у клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором
Факт оплати ТОВ «Вердикт Капітал» ТОВ «Мілоан» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 судом встановлено з дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №313550009 від 20.12.2021, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» 2 503 264,98 грн плати за укладення договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 (а.с.18).
Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно Кредитного договору в сумі 33 337,50 грн, з яких: 7500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 412,50 грн сума заборгованості за відсотками, та 1425 заборгованість по комісії (а.с.21-24).
Суд, безпосередньо дослідивши договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.30-35) встановив, що означеного дня між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено вказаний правочин, відповідно до п.2.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.
Із акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, що складений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» суд встановив, що плата за укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 отримана ТОВ «Вердикт Капітал» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.41-42).
Із витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно Кредитного договору в сумі 59 212,50 грн, з яких: 7500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 50 287,50 грн сума заборгованості за відсотками та 1425 грн заборгованість за комісіями (а.с.45-48).
Також у судовому засіданні був безпосередньо досліджений розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 16.12.2025 і встановлено, що загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 59 212,50 грн, з яких: 7500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 50 287,50 грн сума заборгованості за відсотками, та 1425 грн заборгованість за комісією (а.с.8).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 у взаємозв`язку з договором факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Мілоан» грошових коштів в сумі 7500 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином.
Водночас матеріалами справи підтверджується той юридичний факт, що сума кредиту, що обумовлена між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.2 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_4 .
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю ТОВ «Мілоан», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах: ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 7500 грн в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
У пунктах 1.2-1.4 Кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума (загальний розмір) кредиту становить 7500 грн; кредит надається загальним строком на 15 днів з 19.09.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 04.10.2021.
Крім того, з п.1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1425.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Також зі змісту п.1.5.2 та 1.6 Кредитного договору суд встановив, що проценти за користування кредитом: 1912.50 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Із п.2.4.1 Кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
З аналізу означених умов Кредитного договору суд зробив висновок, що його сторони узгодили те, що в період з 19.09 до 04.10.2021 включно позичальник сплачує кредитодавцю відсотки за користування кредитом з призми 1,70% за кожен день; у випадку пролонгації Кредитного договору згідно п.2.3.1.1, тобто у випадку сплати відповідного розміру комісії за пролонгацію, що відповідає конкретній кількості днів такої пролонгації, то позичальник сплачує кредитодавцю відсотки за ставкою 1,70% за кожен день користування кредитом протягом оплаченого періоду продовження строку дії Кредитного договору; у випадку, якщо після закінчення строку дії Кредитного договору (в тому числі і у випадку його пролонгації шляхом сплати відповідного розміру комісії (п.2.3.1.1 Кредитного договору)), позичальник продовжує користуватися кредитним коштами, то строк дії Кредитного договору пролонгується на стандартних (базових) умовах (5,00% за кожен день користування сумою кредиту) кожен раз на 1 день, але не більше, ніж на 60 днів.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, зокрема, п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1, 2.3.1.2 та 2.4.1, встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке.
Так, за період строку кредиту, що сторонами Кредитного договору обумовлений початком 19.09.2021 і закінченням 04.10.2021, розмір відсотків, які мав сплатити кредитодавцю відповідач, становить 1 912,50 грн (7500 грн х 0,017 = 127,50 грн; 127,50 грн х 15 днів = 1 912,50 грн), що узгоджується з умовами п.1.5.2 Кредитного договору.
Починаючи з 05.10.2021 і до 03.12.2021 включно, в зв`язку з тим, що позичальник 04.10.2021 не сплатив первісному кредитодавцю комісію за пролонгацію умов Кредитного договору зі сплатою відсотків за користування ним згідно ставки, що обумовлена п.1.5.2 Кредитного договору, то первісний кредитодавець застосував до спірних правовідносин п.2.3.1.2 та 1.6 Кредитного договору і здійснив нарахування позичальнику відсотків за користування сумою кредиту з призми стандартної (базової) процентної ставки 5% / день, що у грошовому виразі складає 22 500 грн (7500 грн х 0,05 = 375 грн; 375 грн х 60 днів (кількість днів між 05.10.2021 та 03.12.2021) = 22 500 грн)).
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «Мілоан» за період з 20.09.2021 до 03.12.2021, тобто на виконання умов Кредитного договору, що обумовлені у п.1.3, 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Кредитного договору, становив 24 412,50 грн (1 912,50 грн + 22 500 грн).
Як встановлено судом із безпосередньо дослідженої відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 суми кредиту (а.с.73), що підготовлена ТОВ «Мілоан», позичальник, за період з 20.09.2021 до 03.12.2021, не сплатив первинному кредитодавцю жодних грошових коштів у рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами.
Водночас суд не погоджується з розрахунком заборгованості за Кредитним договором, що проведений правонаступником первинного кредитодавця ТОВ «Мілоан» у спірних правовідносинах ТОВ «Вердикт Капітал», що міститься у однойменному документі (а.с.7), в частині нарахування позичальнику відсотків за період з 17.12.2021 до 23.02.2022, розмір заборгованості за якими перейшов правом вимоги до ТОВ «Коллект Центр», з огляду на таке.
Пунктом 2.3.1.2 Кредитного договору сторони обумовили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
З аналізу означеного пункту Кредитного договору суд зробив висновок, що у випадку, якщо після закінчення строку дії Кредитного договору (в тому числі і у випадку його пролонгації шляхом сплати відповідного розміру комісії (п.2.3.1.1 Кредитного договору)), позичальник продовжує користуватися кредитним коштами, то строк дії Кредитного договору пролонгується на стандартних (базових) умовах кожен раз на 1 день, але не більше, ніж на 60 днів. Тобто, максимальний строк дії Кредитного договору сторонами обумовлений не більше, ніж на 60 днів, після закінчення строку дії означеного правочину в тому числі і після закінчення його дії внаслідок пролонгації шляхом сплати позичальником відповідного розміру комісії.
Як встановлено судом із відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.73), первинним кредитодавцем ТОВ «Мілоан» здійснено нарахування позичальнику ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами на стандартних (базових) умовах, тобто у порядку, передбаченому п.2.3.1.2 у взаємозв`язку з п.1.6 Кредитного договору, протягом 60 днів (з 05.10.2021 до 03.12.2021), що узгоджується із положеннями Кредитного договору, що обумовлені його сторонами в п.2.3.1.2, згідно яких строк дії Кредитного договору пролонгується на стандартних (базових) умовах не більш як на 60 днів.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що нарахування правонаступником первісного кредитодавця ТОВ «Мілоан» ТОВ «Вердикт Капітал» позичальнику ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами в строк, що перевищує 60 календарних днів на стандартних (базових) умовах (у період з 17.12.2021 до 23.02.2022, а.с.7), не відповідає умовам Кредитного договору, зокрема, п.2.3.1.2, а тому розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником складає 24 412,50 грн, що узгоджується із даними, що містяться у відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.73).
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягають стягненню з позичальника ОСОБА_1 на користь правонаступника кредитодавця ТОВ «Мілоан» у спірних правовідносинах ТОВ «Коллект Центр», за період з 20.09.2021 до 03.12.2021, складає 24 412,50 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у рахунок нарахованих та несплачених процентів згідно умов Кредитного договору.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо розміру сплачених ним коштів у рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами, що вплинуло б на розмір заборгованості за означеною заборгованістю, що є предметом спору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню в сумі 24 412,50 грн.
Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача 1425 грн в рахунок сплати заборгованості за комісією за надання кредиту, то суд зазначає про таке.
Пунктом 1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1425 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Водночас п.1.1 Кредитного договору передбачено, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язів найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Також зі змісту як анкети-заяви на кредит №102421377 від 19.09.2021, так і Паспорту споживчого кредиту №102421377 від 19.09.2021, що є додатком №2 до Кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 виявив волю на отримання від ТОВ «Мілоан» кредиту зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 19,00% від суми кредиту (а.с.64-65).
Отже, підписанням Кредитного договору та додатків до нього без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії за надання кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем, графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін Кредитного договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії за надання кредиту; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу комісії; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 1425 грн.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за надання кредиту, згідно умов Кредитного договору, складає 1425 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати ним позивачу комісії за надання кредиту в розмірі 1425 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1425 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту підлягає задоволенню.
У зв`язку з цим, судом встановлено, що правову допомогу позивачу у цій цивільній справі надавала ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.1, п.1 ч.3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. (ч.5 ст135 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас суд звертає увагу учасників справи, що поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Аналогічний висновок щодо застосування означених вище норм процесуального права викладено у п.63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), яку суд застосовує до спірних правовідносин з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором частково обгрунтованими і задовольнив їх на суму 33 337,50 грн (7500 грн заборгованості за тілом кредиту, 24 412,50 грн заборгованість за відсотками, та 1425 грн заборгованість за комісією за надання кредиту), що складає 56,30% від ціни позову (33 337,50 грн / 59 212,50 грн), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 363,81 грн, тобто 56,30% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,5630).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 33 337,50 грн, з яких: 7500 грн заборгованості за тілом кредиту, 24 412,50 грн заборгованість за відсотками, та 1425 грн заборгованість за комісією за надання кредиту. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 363,81 грн. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 510, 512, 513, 514, 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1081 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №102421377 від 19 вересня 2021 року в розмірі 33 337 (тридцять три тисячі триста тридцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 24 412 (двадцять чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок заборгованість за нарахованими процентами, та 1425 (одна тисяча чотириста двадцять п`ять) гривень заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1363 (одна тисяча триста шістдесят три) гривні 81 (вісімдесят одна) копійка судового збору.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 05 лютого 2026 року.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Головуючий: О. В. Петренко