Справа № 738/369/26
№ провадження 2-о/738/15/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Шугалій А.С.,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Менський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст заявлених вимог та заперечень сторін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини.

Заява обґрунтована тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Саки АР Крим, Україна. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження, підтвердження громадянства України та реалізації в подальшому дитиною належних їй прав та свобод як громадянина України.

Враховуючи вкладене, заявники просять встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Саки Автономної Республіки Крим, Україна, батьками якої є: матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року призначено справу до судового розгляду 23 лютого 2026 року.

ІІІ. Позиції сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник заявників просив розглянути справу без його участі та участі його довірителів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню.

У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також і у частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжя, звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту народження у них дитини - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, що необхідно заявникам для того, щоб зареєструвати народження дитини у органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Тимчасово окупована рф територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 1 Закону № 1207-VII).

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені у статті 317 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Отже, правила статті 317 ЦПК України надають батькам право звертатися до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту народження їх дитини на тимчасово окупованій території України.

Усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території держава гарантує права та свободи людини і громадянина, передбачені Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, з урахуванням певних правових обмежень.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. законами України.

У статті 7 Конвенції про права дитини закріплено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

17 листопада 2010 року Комітет міністрів Ради Європи прийняв Керівні принципи щодо правосуддя, застосовні до дітей. Одним з фундаментальних принципів є те, що найкращі інтереси дітей є першочерговим для держав-членів. Керівні принципи також передбачають, що до дітей слід ставитися з обережністю та чутливістю протягом будь-якої процедури, з особливою увагою до їх особистої ситуації, благополуччя та конкретних потреб, і з повною повагою до їх фізичної та психологічної цілісності. Рішення суду, які стосуються дітей, повинні бути належним чином обґрунтовані. У всіх провадженнях, в яких беруть участь діти, принцип терміновості повинен застосовуватися для забезпечення швидкого реагування та захисту найкращих інтересів дитини, дотримуючись при цьому верховенства права. У справах сімейного права суди повинні здійснювати виняткову старанність, щоб уникнути ризику несприятливих наслідків для сімейних відносин. Після завершення судового розгляду національні органи влади повинні вжити всіх необхідних заходів для полегшення виконання судових рішень, які зачіпають дітей без затримки. Нарешті, після винесення судових рішень у суперечках з високою конфліктністю, керівництво та підтримка повинні надаватися дітям та їхнім сім`ям за допомогою спеціалізованих служб.

Відповідно до статті 6 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-ІІІ) громадянство України набувається, зокрема, за народженням.

Згідно із статтею 7 Закону № 2235-ІІІ особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України.

Згідно із статтею 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 121 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

У частинах другій, третій статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23 (провадження № 61-9113св23) зауважив, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Киселівка Менського району Чернігівської області Україна, громадянин України, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Євпаторія Автономної Республіки Крим Україна, громадянка України, з 22 квітня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 квітня 2021 року, виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Матеріалами справи документально підтверджено, що заявники є громадянами України.

Заявник ОСОБА_2 з 17 липня 1997 року має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 .

На підтвердження факту народження у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дитини, останніми надано суду документи, які оформлені російською мовою - «Справа о рождении НОМЕР_5» та «Свидетельство о рождении».

Згідно з документом «Свидетельство о рождении» серії НОМЕР_2 , виданим 03 лютого 2026 року «99100010 Евпаторийским городским отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася « ОСОБА_4 » в місті Саки, Російська Федерація, її батьками зазначено «ОСОБА_2, гражданство - Украина, ІНФОРМАЦІЯ_3 », її матір`ю зазначено « ОСОБА_1 , гражданство - Российская Федерация , ІНФОРМАЦІЯ_2 », про що 03 лютого 2026 року складено запис акту про народження №9.

У документі «Справка о рождении НОМЕР_5», виданому 03 лютого 2026 року «Руководителем органа, предоставляющего государственную услугу Евпаторийского городского отдела записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», містяться відомості про народження дитини « ОСОБА_4 , дата рождения - ІНФОРМАЦІЯ_1 , место рождения - Российская Федерация , Республика Крым, г. Саки, родители: отец - ОСОБА_2 , мать - ОСОБА_1 , запись акта о рождении № 09 от 03 февраля 2026 года составил Евпаторийский городской отдел записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым».

Відповідно до положень п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявники, як батьки дитини, мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявникам для проведення реєстрації народження дитини у відповідності з законодавством України.

Надані заявниками докази у їх сукупності підтверджують факт народження у них ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі - ОСОБА_4 у місті Саки Автономної Республіки Крим України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265, 293-294, 315, 317, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Менський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Саки Автономної Республіки Крим України, батьками якої є: матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Рішення суду в частині встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення надіслати заявникам, їх представнику для відома та Менському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - для державної реєстрації народження особи.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявники:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Представник заявників:

ОСОБА_5, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа:

Менський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 20 м. Мена Корюківський район Чернігівська область.

Суддя Н.В. Волошина