Пр.№6/756/10/26
У Х В А Л А

10 лютого 2026 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Майбоженко А.М.

секретаря - Любін А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Представниця заявниці ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою по визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №2/2605/6038/12, виданого 22.07.2013 Оболонським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів у сумі 3 396 329,60 грн, боржником за яким є заявниця, обґрунтовуючи це тим, що 03.02.2022 стягувачем ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. 03.04.2007 за реєстровим №1626 зареєстровано за собою право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що згідно ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» свідчить про недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя до боржника.

Учасники справи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представниця заявниці звернулась до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Причини неявки інших осіб суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заявника, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.04.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №103-07-И/09, згідно якого банком надано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 172 400 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 % річних, строком до 02.04.2027 року. Позичальник зобов`язався щомісяця, в термін з 26 по останнє число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтентного платежу, розмір якого за Договором становить 2 170,63 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 03.04.2007 р. між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 03.04.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за № 1626 щодо квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 55,70 кв.м, житловою площею - 32,90 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов кредитного договору, банківська установа звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з відповідною позовною заявою за реЗакону Українильтатами розгляду якої, 18.12.2012 Оболонським районним судом міста Києва у справі № 2605/15172/12, провадження №2/2605/6038/12 ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит»(м.Київ, Шевченківський р-н, вул..Артема, 60, р/р НОМЕР_1 , МФО 300937, Філія «Центральне РУ», АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ) суму боргу у розмірі 3 393 110 (три мільйони триста дев`яносто три тисячі сто десять) грн. 60 копійок, а також 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. судового збору.

На підставі вказаного рішення Стягувачем отримано виконавчий лист, Боржником за яким є ОСОБА_1 .

14.02.20214 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконавчого листа № 2/2605/6038/12, виданого 22.07.2013 Оболонським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" кошти в сумі 3 396 329,60 грн., Боржником за яким є ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду від 21.06.2019, справа № 2605/15172/12 встановлено, що 28.03.2019 між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» набуло право грошової вимоги до позичальників та поручителів зазначених у Додатках №№1-2 до цього Договору, (надалі Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (№103-07-И/09 від 03.04.2007 року) та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках №№1-2 до цього Договору.

У зв`язку з чим, зазначеним судовим рішенням, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» у справі за №2605/15172/12 про стягнення заборгованості відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

29.08.2019 державним виконавцем Відділу, на підставі вказаної ухвали, керуючись вимогами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 замінено стягувача у з ПАТ "БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕНТ", про що винесено відповідну Постанову.

03.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. квартира під номером АДРЕСА_1 , загальною площею - 55,70 кв.м, житловою площею - 32,90 кв.м., та належала на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі іпотечного договору, посвідченого 03.04.2007 року Приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим № 1626, зареєстрована на праві власності за ТОВ «ФК «ІНВЕНТ», номер запису про право власності 46572290.

Вартість вказаного нерухомого майна відповідно до висновку СОД ТОВ «АРХЕКСПЕРТУС» становила 2 085 910,00 грн.

В подальшому, 24.01.2024 представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» звернувся до Відділу із заявою, якою повідомив, що станом на 24.01.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» становить 1 310 419,60 грн.

Станом на день звернення представниці боржниці до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, він продовжує перебувати на виконанні у Відділі, сума з 3 396 329,60 грн. зменшена до 1 310 419,60 грн., тобто зменшилась на вартість майна за якою в порядку ст. 37 ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про іпотеку» вказане майно було Стягувачем взято собі на баланс в рахунок погашення боргу.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції Закону України від 03 липня 2018 року №2478-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04 листопада 2018 року та введений в дію 04 лютого 2019 року, визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

- боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

- боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону №2478-VII фактично - частина п`ята статті 36 Закону України «Про іпотеку») є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням.

Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання.

Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення.

Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 лютого 2019 року (справа №759/6703/16-ц), від 27 лютого 2019 року (справа №263/3809/17), від 17 квітня 2019 року (справа №204/7148/16-ц), від 16 жовтня 2019 року (справа №337/7391/13-ц), від 20 листопада 2020 року (справа №295/795/19), від 17 лютого 2021 року (справа №754/5275/16), від 11 березня 2021 року (справа №524/378/17).

Отже, у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання боржника - фізичної особи припиняється, оскільки за змістом положень статті 36 Закону України «Про іпотеку» усі наступні вимоги кредитора - іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2021 року (справа №814/775/20).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене вище, враховуючи ту обставину, що іпотекодержатель (ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ») скористалось своїм правом, передбаченим договором іпотеки від 03.04.2007 року, та 03.02.2022 року зареєструвало за собою право власності на передане в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , у рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», тобто вирішило питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору.

Таким чином, унаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.04.2007 року припинилися у цілому, у тому числі у частині, непогашеній за рахунок іпотечного майна, що є безумовною підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2/2605/6038/12 виданий 22.07.2013 Оболонським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" коштів в сумі 3 396 329,60 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.М.Майбоженко