Справа № 212/358/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за участю представника відповідача Львова А.Л., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 680 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 25.07.1988 по 29.03.2024 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював машиністом екскаватору. Звільнений з підприємства відповідача 29.03.2024 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Зазначив, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21.11.2025 йому первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності та визнано особою з інвалідністю 3 групи, безстроково. Вказав, що його постійно турбує біль в попереково-крижовому відділі хребта , оніміння гомілок 1-2 пальців стопи, виникають утруднення ходи. Він відчуває біль в шийному відділ, що іррадіює в надпліччя. Також його турбує оніміння в кистях, судоми, біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, обмеження рухів, значне зниження фізичної активності, задишка, навіть при помірному фізичному навантаженні: відчуття нестачі повітря, скутості в грудній клітині в ранкові часи, постійний сухий кашель, загальна слабкість, зниження слуху на обидва вуха. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він не в змозі виконувати навіть незначну чоловічу роботу в домі, не може спокійно спати. У зв`язку з отриманими захворюваннями позивач також вимушений постійно проходити лікування, і вказаними обставинами позивачу завдано моральну шкоду.

Ухвалою судді від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03 лютого 2026 року.

28 січня 2026 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що моральні страждання позивача також пов`язані з іншими хворобами, що не є професійними та не є наслідками роботи у відповідача. Зазначив, що виписці із медичної картки стаціонарного хворого від 10.04.2025 зазначено, що позивач тривалий час палить, що пояснює скарги позивача на задишку та кашель. Зазначив, що вказав обставини явно вказують на те, що моральні страждання позивача загалом складаються з наявності у нього захворювань та шкідливих звичок. Також, зазначив, що позивачем не надано відповідних висновків про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли в результаті отриманої травми. Зазначив, що заявлений до стягнення розмір моральної шкоди є необґрунтованим та значно завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості. Вважав, що моральні страждання позивача не пов`язані із виробництвом відповідача.

Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 17 лютого 2026 року, за клопотанням представника відповідача.

Позивач у судове засідання не з`явився, при зверненні до суду із позовом подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25 липня 1988 року по 29 березня 2024 рокуперебував у трудових відносинах з відповідачем і працював помічником машиніста, машиністом екскаватора, і 29 березня 2024 року був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 серпня 2025 року, складеного на ПрАТ «ЦГЗК», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання вібраційна хвороба, хронічне обструктивне захворювання легень (а.с. 10-12).

Згідно пункту 17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в Глеюватському кар`єрі машиністом екскаватора, керував одноковшовим екскаватором під час виконання навантажувальних робіт. Навантажував гірничу масу в засоби залізничного транспорту, розробляв гірничу масу, здійснював селективну розробку забою. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів загальної вібрації, підвищених концентрацій аерозолю, переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони.

Відповідно до пункту 18 зазначеного Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: вібрація загальна транспортна, хімічні фактори.

Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміну керівників структурного підрозділу.

Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21 листопада 2025 року №125/25/2041/Р позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, безстроково. Встановлено 65% втрати працездатності (в тому числі 55% - вібраційна хвороба, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, акт П-4 від 21.08.2025) безстроково. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, переохолодження. Інвалідність встановлено з 17.10.2025. Відсоток втрати професійної працездатності з 17.10.2025. Професійне захворювання 65% встановлено з 21.08.2025, що підтверджується копією Витягу №125/25/2041/В (а.с.20-23).

У зв`язку з наявністю професійного захворювання позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах (а.с. 15-18).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, крім того він відчуває біль в попереково-крижовому відділі хребта, оніміння гомілок 1-2 пальців стопи, виникають утруднення ходи, біль в шийному відділ, що іррадіює в надпліччя, оніміння в кистях, судоми, біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, обмеження рухів, значне зниження фізичної активності, задишку, навіть при помірному фізичному навантаженні: відчуття нестачі повітря, скутості в грудній клітині в ранкові часи, постійний сухий кашель, загальну слабкість.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує, період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача більше 35 років, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 280 000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 800 гривень.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовій збір в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: 50066, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг.

Повне рішення складено 20 лютого 2026 року.

Суддя: О. В. Колочко