ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1883/26 Справа № 183/4705/24 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №183/4705/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Федорчук Євгенії Анатоліївни на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Майної Г.Є.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі судового наказу №183/6966/21, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2021 року і до досягнення сином повноліття.

23 вересня 2022 року Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69929589 з примусового виконання судового наказу №183/6966/21, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, утворилася заборгованість за аліментами за період з жовтня 2021 року до 29 лютого 2024 року в розмірі 85755,75 грн.

Розмір пені за прострочення сплати аліментів за з жовтня 2021 року до 29 лютого 2024 року становить 79153,05 грн.

У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 79153,05 грн. у виконавчому провадженні №69929589.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року, у розмірі 79153,05 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Федорчук Є.А. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у березні 2024 року відповідачем сплачено/стягнуто виконавцем заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85755,75 грн. Станом на 01 березня 2024 року заборгованість з аліментів у ОСОБА_2 відсутня.

Позивач з цим позовом про стягнення пені звернулася після повної сплати відповідачем аліментів, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки.

Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), передбачена ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

У зв`язку з чим просила суд рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, подала відзив, в якому вказує, що заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, вважає її необґрунтованою та такою, що базується на викривлених фактах.

Вказує, апелянт будує свою позицію на недостовірній інформації, намагаючись ввести суд в оману як щодо процесуальних строків, так і щодо інших обставин справи.

Сплата боргу не звільняє від пені за несвоєчасну сплату аліментів. Головним аргументом апелянта є те, що на момент подання позову заборгованість за аліментами була погашена (сплата відбулася 05 березня 2024 року), а тому стягнення неустойки нібито є безпідставним.

Ця позиція суперечить закону. Предметом позову є стягнення пені (ст. 196 СК України) за прострочення, яке вже відбулося. Факт сплати основного боргу лише фіксує кінцеву дату нарахування пені, але не анулює відповідальність за роки несплати, що передували цій даті.

Усталена судова практика чітко визначає: погашення заборгованості не звільняє платника від обов`язку сплатити неустойку, що нарахувалася за час існування боргу.

Доводи апелянта про його добросовісність спростовуються його ж діями, оскільки 05 березня 2024 року боржник надав державному виконавцю письмове пояснення, у якому зобов`язався сплачувати аліменти щомісячно. Того ж дня він погасив борг виключно задля зняття арештів з майна. Однак, одразу після зняття арештів, боржник порушив своє зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця від 15 грудня 2025 року, відповідно до якого у боржника утворилася нова заборгованість за період з 01.03.2024 по 27.07.2024 року (до дати повноліття дитини) у розмірі 15067,50 грн. У зв`язку з чим просила суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року у справі № 183/4705/24 залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, судовим наказом №183/6966/21, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2021 року і до досягнення сином повноліття.

23 вересня 2022 року Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69929589 з примусового виконання судового наказу №183/6966/21, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро) Довгополою І.Ю., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з судовим наказом №183/6966/21 від 08 листопада 2021 року, станом на 01 листопада 2023 року становить 73701,75 грн.

23 листопада 2023 року у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, у ВП № 69929589 державним виконавцем Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Довгополою І.Ю. винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме у розмірі 22110,53 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро) Довгополою І.Ю., заборгованість ОСОБА_2 у березні 2024 року відповідачем сплачено/стягнуто виконавцем заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85755,75 грн. Станом на 01 березня 2024 року заборгованість з аліментів відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, не доведено також, що ним вживалися усі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів, тому наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України, та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина, яка утворилась за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року, у розмірі 79153,05 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно частин 1-2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Передбачене частиною першою статті 196 СК України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Таким чином розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року у розмірі 79153,05 грн., у виконавчому провадженні №69929589.

ОСОБА_1 надала розрахунок, наведений у позовній заяві, про розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно судового наказу №183/6966/21, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року, за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року, відповідно до якого розмір неустойки (пені) становить 79153,05 грн. (а.с.1-6).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, не доведено також, що ним вживалися усі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів.

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, судом перевірено надані позивачем розрахунки, та встановлено, що здійснений у позові розрахунок є невірним виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16.

Судом першої інстанції самостійно здійснено розрахунок пені за порушення строків сплати аліментів за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року.

ПеріодСума (грн.)Дата простроченняДнів прострочення (до 09.05.2024)Пеня (1% за кожен день), грн.Обмеження 100% боргуОстаточна пеня, грн.
Жовтень 20212151,0011.11.26,612151,002151,00
Листопад 20212688,7511.12.24,292688,752688,75
Грудень 20212684,0011.01.28,002684,002684,00
Січень 20222684,0011.02.21,962684,002684,00
Лютий 20222684,0011.03.20,442684,002684,00
Березень 20223013,5011.04.21,803013,503013,50
Квітень 20223013,5011.05.21,223013,503013,50
Травень 20223013,5011.06.20,473013,503013,50
Червень 20223013,5011.07.23,183013,503013,50
Липень 20223013,5011.08.29,133013,503013,50
Серпень 20223013,5011.09.24,953013,503013,50
Вересень 20223013,5011.10.20,903013,503013,50
Жовтень 20223013,5011.11.28,613013,503013,50
Листопад 20223013,5011.12.24,563013,503013,50
Грудень 20223013,5011.01.29,383013,503013,50
Січень 20233013,5011.02.24,193013,503013,50
Лютий 20233013,5011.03.29,513013,503013,50
Березень 20233013,5011.04.22,233013,503013,50
Квітень 20233013,5011.05.25,943013,503013,50
Травень 20233013,5011.06.21,893013,503013,50
Червень 20233013,5011.07.6,713013,503013,50
Липень 20233013,5011.08.2,663013,503013,50
Серпень 20233013,5011.09.7,483013,503013,50
Вересень 20233013,5011.10.3,433013,503013,50
Жовтень 20233013,5011.11.8,253013,503013,50
Листопад 20233013,5011.12.4,203013,503013,50
Грудень 20233013,5011.01.9,023013,503013,50
Січень 20243013,5011.02.2024892 643,833013,502643,83
Лютий 20243013,5011.03.2024581 708,653013,501708,65

Таким чином, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року становить 84 930,48 грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, виходячи з розрахунку на суму 79 153,05 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на корисить позивача неустойки за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року у розмірі 79 153,05 грн., в межах заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Федорчук Євгенії Анатоліївни - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року у справі №183/4705/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2026 року.

Судді: