Справа № 632/1427/25
провадження № 2/632/63/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 рокум. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2025 року до суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого представника за посадою засобами електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №537160 від 06.03.2021 року, укладеним на суму 12500,00 грн. строком на 1096 днів до 06.03.2024 року між відповідачем та ТОВ «Слон кредит», у розмірі 15374,11 грн., право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 28.08.2023 року №2808-23, укладеним між первинним кредитором та позивачем, а також судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Слон кредит», належним чином свої зобов`язання не виконував, що є підставою для стягнення з нього отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора.

Ухвалою судді від 02.09.2025 року у справі відкрито у спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.48).

Позивач вказану ухвалу отримав засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.50), а відповідач засобами поштового зв`язку у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.52).

Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися, відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

06.03.2021 року між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» було укладено договір про надання споживчого кредиту №537160, за яким відповідач отримав кошти у розмірі 12500,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 90% від суми кредиту за кожний день користування та 2500,00 грн. як 25% в день як проценти за перший день користування кредитом, строк дії договору сторонами був погоджений на 1096 днів до 06.03.2024 року (а.с.18-19).

Кошти відповідачу були перераховані в день укладання договору у розмірі 10000,00 грн. 06.03.2021 року на його банківську картку, що підтверджує копія платіжного доручення №4740 від 06.03.2021 року (а.с.31), що є достатнім доказом перерахування коштів відповідачу первинним кредитором.

Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості, складеного первинним кредитором в межах усього строку дії договору, вказаний розмір заборгованості склав 15374,11 грн. (а.с.13).

28.08.2023 року між первинним кредитором та позивачем був укладений договір факторингу №2808-23, відповідно до якого первинний кредитор передавав вимоги за відповідною кількістю договорів, а позивач за плату їх приймав (а.с.24-27). Відповідно до реєстру прав вимоги щодо відповідача як додатку до вищевказаного договору факторингу (а.с.9) суду був надана витяг з нього, в якому сума заборгованості щодо відповідача складає 15374,11 грн., з яких 7997,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7376,15 грн. - сума заборгованості за процентами. Крім цього, суду була надана копія платіжної інструкції №4565 про оплату позивачем первинному кредитору фінансування за відступлення права вимоги за договором факторингу від 28.08.2023 року у розмірі 1648712,45 (а.с.36).

Таким чином, судом підтверджено отримання відповідачем коштів від первинного кредитора, неналежне виконання взятих на себе зобов`язань та перехід права вимоги до позивача.

Під час судового розгляду вартість вимог до відповідача підтвердилася у повному розмірі 15374,11 грн., з яких: 7997,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7376,15 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст .141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у повному обсязі.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд не погоджується із їх понесенням представником позивача саме за вимогою до відповідачки, виходячи з наступного.

01.01.2025 року укладено договір про надання правової допомоги №42649746 між позивачем та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною щодо надання юридичної допомоги у відповідних справах, визначений порядок розрахунків, вартість загальних послуг та встановлено, що він діє до 31.12.2025 року (а.с.15-17).

Відповідно до додаткової угоди №537160 від 30.05.2025 року до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року сторони погодили надання відповідних юридичних послуг позивачу в частині стягнення заборгованості з відповідачки та визначено, що розміром оплати для адвоката Лівак І.М. буде гонорар, визначений у відповідних актах наданих послуг (а.с.30).

Згідно із актом №537160 на підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.05.2025 року адвокат Лівак І.М. надала послуги позивачу на суму 6000,00 грн., які складаються 3000,00 грн. - за складання позовної заяви, 2250,00 грн. - за правовий аналіз спірних правовідносин та 750,00 грн. - формування додатків до позовної заяви (а.с.10). Відповідно до вказаного акту позивач повинен був сплатити відповідні кошти адвокату Лівак І.М. при підписанні акту, хоча доказів вказаного суду надано не було.

На а.с.4 міститься детальний опис робіт, здійснених адвокатом Лівак І.М. при складанні відповідного акту на підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.05.2025 року, в якому зазначено часові межі наданих послуг та норми закону щодо визначення вартості вказаних послуг.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката, адвокатського бюро та адвокатського об`єднання за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом або іншою формою здійснення адвокатської діяльності час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не поніс вказані витрати, однак вони особою, яка надала правничу допомогу, надані та пов`язані із вирішенням спору, що вказує на те, що вони підлягають стягненню з відповідача.

В той же час такі витрати в даній справі з точку зору стороннього спостерігача не можуть бути співмірними щодо проведеної роботи, оскільки для підготовки позову за наявності сталої та передбачуваної практики Верховного суду в даній справі слід було лише вірно розкласти відповідні документи, зазначити відповідача та долучити документи для підтвердження розрахунку заборгованості, тобто виконати роботу не професійного правника, а помічника адвоката або професійного клерка-діловода. Жодних нових правових аргументів чи необхідності додаткових дій з боку позивача для подачі позову матеріали справи не містять. Крім цього, складання позовної заяви охоплюється і правовим аналізом спірних правовідносин та формуванням додатків до позовної заяви.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі в частині заявлених вимог щодо складання позовної заяви є 3000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих у справі адвокатом Лівак Іванною Миколаївною адвокатських послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №537160 від 06.03.2021 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит`та ОСОБА_1 , який припинив свою дію 06.03.2024 року, у розмірі 15374,11 грн. (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят чотири грн. 11 коп.), з яких: 7997,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7376,15 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 16 лютого 2026 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 42649746, адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, електронна пошта: , тел. 067-428-00-50.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ