Справа № 456/1628/25 Головуючий у 1 інстанції: Писарев О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3016/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2025 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Базалицького Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 03 лютого 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 20999, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») заборгованість в сумі 121546.98 грн, таким, що не підлягає виконанню

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968.96 грн.

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 Базилицький Роман Валерійович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивував тим, що у зв`язку з розглядом справи ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13481 грн.

Надання професійної правничої допомоги підтверджується договором № 26/12-1 від 26 грудня 2023 року, актом наданих послуг та розрахунком їх вартості.

До закінчення судових дебатів він подав заяву про розподіл судових витрат, в тому числі і понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, однак такі не розподілено судом при ухваленні рішення по суті спору.

Оскільки позовні вимоги задоволено, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 підлягав стягненню судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484.48 грн.

З наведених підстав просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13841.00 грн та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 484.48 грн.

Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Базалицького Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13841.00 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 484.48 грн.

Додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2025 року оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

В апеляційній скарзі покликається на те, що стягнута з позивача сума понесених судових витрат на професійну правничу допомогу є завишеною та неспівмірною зі складністю справи, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено лише якщо такі витрати були заявлені стороною, однак під час розгляду справи позивач не заявляв про намір стягнути з нього понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі, враховуючи, що судом вирішено питання розподілу судового збору.

Позивач не надав до закінчення судових дебатів доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та не навів поважних причин не подання таких доказів, що є підставою для відмови у їх стягненні.

Крім того, не надано документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Просить додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити в ухваленні додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для ухвалення судового рішення по суті спору, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 30 січня 2026 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Балицьким Р.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №26/12-1.

Пунктом 4.1.1. договору про надання правничої допомоги №26/12-1 від 26 грудня 2023 року передбачено, що на визначення вартості правничої допомоги впливають, зокрема, обсяг правничої допомоги, необхідної для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих завдань клієнта, рівень складності такої допомоги, а також строки та результати її надання. Узгоджена сторонами ціна (вартість) правничої допомоги зазначається у відповідних додатках до цього договору.

В додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги №26/12-1 від 26 грудня 2023 року сторони погодили, що розмір адвокатського гонорару за одну годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день складання акту наданої правничої допомоги.

Крім того, передбачили, що участь адвоката в судовому засіданні у суді першої інстанції оплачується в розмірі 2000 грн, у суді апеляційної інстанції 2200 грн, у суді касаційної інстанції 3600 грн.

Актом, підписаним сторонами 16 липня 2025 року, підтверджується, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 26/12-1 від 26 грудня 2023 року адвокат Балицький Р.В. надав, а ОСОБА_1 прийняв послуги з професійної правничої допомоги, загальною вартістю 13841.00 грн, що полягали у підготовці та поданні позовної заяви (4 год.) вартістю 6056 грн, заяви про забезпечення позову (1.5 год.) вартістю 2271 грн, адвокатського запиту (1 год) 1514 грн, а також участі адвоката у двох судових засіданнях вартість 4000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Звертаючись в суді першої інстанції з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» мотивувало його тим, що до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги.

Разом з тим, наданим позивачем актом наданих послуг з професійної правничої допомоги підтверджується їх обсяг та вартість, що відповідає умовам, погодженим сторонами договору про надання правничої допомоги № 26/12-1 від 26 грудня 2023 року в додатку № 2 до цього договору.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18 та від 28 червня 2023 року у справі № 463/2001/19.

Враховуючи характер правовідносин у даній справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Базалицьким Р.В. послуг, необгрунтованість заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, та те, що під час ухвалення рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року питання про витрати на професійну правничу допомогу не вирішено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 13 841,00 грн, оскільки зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з врахуванням складності справи та необхідних процесуальних дій сторони.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на оплату правничої допомоги суперечить принципу співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, є безпідставними, оскільки не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Покликання апелянта на те, що до закінчення судових дебатів позивач не заявляв про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, спростовуються змістом поданої представником позивача заяви про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, виконавши в такий спосіб вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.