Справа № 459/4566/25
Провадження № 2/459/1553/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 лютого 2026 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Лель Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 24900,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 4226138 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 2500,00 грн, строк кредиту 360 днів. Свої зобов`язання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало та відповідач отримав кредитні кошти шляхом зарахування їх на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% вдень в межах строку кредитування.

В подальшому, 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 4226138 від 18.12.2023 перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Після укладення договору факторингу, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, яка становить 24900,00 грн, що складається з: 2500,00 грн - тіла кредиту: 13775,00 грн - нарахованих процентів первісним кредитором; 8625,00 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції».

Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також понесені судові витрати в сумі 2 422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, а також нараховані органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми.

Ухвалою від 30.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з повідомленням сторін

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Установлено, що18.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 4226138 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно умов договору сума кредиту складає 2500,00 грн (п. 1.2.), строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів(п. 1.3).

Відповідно до п. 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за таких умов:стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту;знижена процентна ставка становить 0,01% в та застосовується за певних умов.

На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

Також в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.

Відповідно до довідки № 3075-2607 від 26.07.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта: 18.12.2023 на суму 2500,00 грн на суму 2500,00 грн маска картки № НОМЕР_1 .

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість, яка становить 24900,00 грн, яка складається з: 2500,00 грн - тіла кредиту: 13778,00 грн - нарахованих процентів первісним кредитором; 2625,00 грн заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості..

Згідно з укладеним Договором факторингу №26/07/2024 від 26.07.2026 ТОВ «Лінеура Україна» відступила Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.1 Договору факторингу за цим договором фактор зобов`язувався передати грошові кошти розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №№1 та с невід`ємною частиною договору

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 4226138 від 18.12.2023 на суму 24900,00 грн.

Відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитами відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, керуючись п. 4. ст. 611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача спірної суми заборгованості.

Щодо вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частини 10 та 11 статті 265ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 18.12.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.

Отже, вимога позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частин 10, 11 статті 265ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення таких сум, є такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, позов задовольняється частково.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2422,40 грн та 10000,00 грн відповідно.

Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, актом №4226138 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.10.2025 згідно договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, заявкою №4226138 на виконання доручення до договору від 25.09.2024 та зразком заповнення платіжного доручення з детальним описом робіт.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4226138 від 18.12.2023 у розмірі 24900,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2500,00 грн, заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 13775,00 грн, заборгованість за процентами нарахованими з моменту відступлення права вимоги -8625,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 2422,40 грн сплаченого судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції"(, адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, приміщ. 19 літ. "Н", "П").

Відповідач: ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Повне рішення складено 17.02.2026.

Суддя: В. В. Грабовський