КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 367/2908/25

номер провадження №22-ц/824/2659/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2025 року /суддя Одарюк М.П./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 31 960,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з- 13 березня 2025 року і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2025 року позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2025 і до повноліття дитини. /а.с. 27-29/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про часткове задоволення позову в розмірі 4 000 грн щомісячно.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що заочне рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального й процесуального права, є необґрунтованим. Апелянт посилається на те, що позивачка не надала жодних доказів його доходів, а суд визначив розмір аліментів у 15 000 грн виключно на припущеннях щодо можливості сплати такої суми. Відповідач пояснює, що його підробіток становить близько 10 000 грн на місяць, що не дозволяє сплачувати 15 000 грн щомісячно. Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна доводити обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не надала доказів доходів відповідача, а суд ухвалив рішення без перевірки реального матеріального становища платника. Також апелянт посилається на ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою відрахування на аліменти не можуть перевищувати 50 % доходів боржника, та на ч. 2 ст. 182 СК України, за якою мінімальний гарантований розмір аліментів становить не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а рекомендований - повний прожитковий мінімум, якщо доходи платника дозволяють. Апелянт наголошує, що наявність у дитини інвалідності ІІ групи не впливає автоматично на збільшення витрат на її утримання без доказів таких витрат. Крім того, ст. 185 СК України передбачає можливість стягнення додаткових витрат на дитину окремо від основних аліментів, тому стягнення основних аліментів не виключає права позивачки на додаткові витрати за наявності доказів. З урахуванням викладеного апелянт вважає справедливим і достатнім стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн щомісячно, що відповідає реальним можливостям платника та потребам дитини. Отже, вказував, що висновки суду першої інстанції про визначення аліментів у розмірі 15 000 грн є однобічними та безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а не на доказах, що суперечить ст. 81 ЦПК України та ст. 182 СК України.

Позивачка ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, шляхом направлення судових документів на електронну пошту, ознайомлювалась з матеріалами справи за окремою заявою, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталася.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дитина проживає з матір`ю, має ІІ групу інвалідності (вроджена двобічна щілина верхньої губи, твердого і м`якого піднебіння, порушення функцій жування, ковтання, дихання, мови, двобічна сенсоневральна глухота), отримує державну соціальну допомогу як дитина-інвалід у розмірі 1 860,90 грн.

Позивачка, звертаючись з позовом, надала документи, що встановлюють особу сторін, факт шлюбу та розлучення, медичний висновок про інвалідність дитини, програму реабілітації та виписку з амбулаторної картки.

Доказів доходів позивачки, доходів відповідача, понесених або необхідних додаткових витрат на дитину (медичні послуги, реабілітація тощо) позивачка не надала.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 180 СК України про те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття; ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника, інших обставин; ст. 183 СК України про можливість визначення аліментів у твердій сумі; практикою ВС про необхідність доказування реальних витрат та балансу інтересів сторін.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позов підлягає частковому задоволенню з визначенням аліментів у розмірі 15 000 грн щомісячно з урахуванням стану здоров`я дитини, відсутності даних про матеріальне становище відповідача та рівності обов`язків батьків.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги, які полягають у відсутності доказової бази для визначення розміру аліментів у 15 000 грн, апеляційний суд вважає слушними.

Так, суд першої інстанції безпідставно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі 15 000 грн щомісячно без належного обґрунтування та доказової бази, порушивши вимоги ч. 2 ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення; ст. 185 СК України яка регулює додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, та які стягуються окремо за наявності доказів таких витрат.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна доводити обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, за ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів. Оскільки позивачка не надала жодних доказів доходів сторін, понесених або необхідних витрат на дитину, висновок суду першої інстанції про розмір аліментів зроблено на припущеннях щодо матеріального становища сторін та потреб дитини.

Відповідач, звертаючись з апеляційною скаргою, також жодних доказів доходу не надає, проте, погоджується на стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн щомісячно, що на його думку, відповідає реальним можливостям платника та потребам дитини з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та принципу співмірності.

Отже, оскільки позивачка не надала жодних доказів своїх доходів, доходів відповідача, понесених або необхідних додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її інвалідністю (рахунки за медичні послуги, реабілітацію, ліки тощо), а надані документи (медичний висновок, програма реабілітації, виписка з амбулаторної картки) підтверджують лише стан здоров`я дитини, але не розмір чи необхідність конкретних витрат, суд погоджується на розмір аліментів у сумі 4 000 грн щомісячно. Суд першої інстанції безпідставно визначив розмір аліментів у 15 000 грн без належного обґрунтування та доказів, порушивши вимоги ст. 182 СК України щодо врахування матеріального становища сторін та інших обставин, а також ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін доводити обставини, на які посилаються. Відсутність доказів витрат та необхідності їх понесення не дозволяє визначати аліменти у твердій сумі, що перевищує погоджений відповідачем розмір.

Разом з тим, апеляційний суд вказує на те, що згідно зі ст. 192 СК України у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення/поліпшення здоров`я платника або одержувача, позивачка не позбавлена можливості, за умови доведення таких обстави, звернення з позовом про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати з урахування пропорції задоволених позовних вимог 12,52% і звільнення позивачки від сплати судового збору, в суді першої інстанції 151, 59 грн стягуються з відповідача, в апеляційній інстанції компенсуються 1 589 грн відповідачеві за рахунок держави, в порядку, встановленому КМУ.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2025 року - задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2025 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2025 і до повноліття дитини.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь держави 151,59 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Компенсувати ОСОБА_1 1 589 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: