Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/3681/25
Номер провадження2/173/809/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, третя особа: КП «Верхньодніпровське БТІ». про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею - 0,25 кадастровий номер :02:014:0118. Вона провела поділ земельної ділянки на дві окремі: кадастровий номер :02:014:0127 та кадастровий номер :02:014:0128 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Новим ділянкам було присвоєно дві окремих адреси.

В 2022 році вона закінчила реконструкцію літньої кухні в житловий будинок самочинно господарським способом. Ніяких дозвіл не отримувала. В липні 2025 року звернулась до бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту на об`єкт.

20 травня 2024 року позивач отримали відмову в проведенні реєстраційних дій внаслідок того, що відсутня декларація про введення в експлуатацію реконструйованого житлового будинку та новозбудованих будівель. Вона має на меті отримати документи про право власності на новий об`єкт, але звернувшись у БТІ повідомили, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його експлуатацію, отримання право власності та реєстрації речового права. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду

Провадження у справі відкрито 08.01.2026.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.

Позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255042149 від 29.04.2021, на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :02:014:0118, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292918228 від 28.12.2021.

Позивачем було проведено поділ земельної ділянки на дві окремі: кадастровий номер :02:014:0127 та кадастровий номер :02:014:0128 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) та рішенням Верхньодніпровської міської ради № 292 від 07.07.2021 присвоєно дві окремі адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 302184324 від 07.06.2022 за позивачем зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, кадастровий номер :02:014:0128.

ОСОБА_1 у 2022 році закінчила реконструкцію літньої кухні в житловий будинок самочинно господарським способом, що підтверджується технічним паспортом, виданим ТОВ "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" 15 липня 2025 року.

Листом від 30.05.2024 Верхньодніпровська міська рада повідомила, що відповідно до Генерального плану м. Верхньодніпровськ, визначеного актуальним рішенням Верхньодніпровської міської ради від 28.08.2012 № 386-18/VI, будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на території житлової забудови, що відповідає положенням чинної містобудівної документації, а саме зазначеному Генеральному плану.

Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:8914-1114-7253-5049 в результаті обстеження житлового будинку садибного типу з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації та визначено тип висновку - позитивний.

Рішенням № 73904952 від 01.07.2024 відмовлено в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок.

Між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також підзаконними нормативно-правовими актами у сфері прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статей 321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності.

Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.2002 визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно частини третьої статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у вставленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи, що позивач здійснила будівництво житлового будинку без отримання проєкту, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Згідно роз`яснень, що містяться в абзаці 4 пункту 9 та в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 910/2939/19 виклав правову позицію про те, що зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у № 61-33701св18 зроблено висновок про те, що суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Оскільки судом встановлено, що позивач зробила реконструкцію (переобладнання) будівлі, внаслідок чого замість літньої кухні утворилось нове майно житловий будинок, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач позбавлена можливості в іншому порядку зареєструвати права власності на будинок та споруди та це не порушує прав інших осіб.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Верхньодніпровської міської ради (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, пр. Шевченка, 21, ), третя особа: КП «Верхньодніпровське БТІ» (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Театральна, 16, ), про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. Ж-1 та новозбудовані будівлі господарського призначення - гараж літ. Ж2 та сарай літ. Д1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв