Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

23 лютого 2026 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Кокітко І.В.

з участю: адвоката Качура С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качур Семен Васильович, до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та просив визначити розмір аліментів у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

В обґрунтування позовних вимог вказав, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2016 стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання у розмірі 1000 грн щомісячно. Рішення суду звернуто до примусового виконання. 10 квітня 2019 року його мати померла та державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю стягувача. Після смерті матері він залишився проживати разом з бабою ОСОБА_4 . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2025 року замінено стягувача у виконавчому листі про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на нього. Видано дублікат виконавчого лита, який звернуто до виконання. Вказує, що визначений раніше судом розмір аліментів 1000 грн на даний час є недостатнім для його утримання, не забезпечує йому належний рівень життя та навчання.

Враховуючи його стан здоров`я та вік, він потребує регулярних медичних оглядів, обстеження та належного харчування. Він навчається у технічному коледжі, а тому має потребу у доступі до інтернету,

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 січня 2026, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання.

Відповідач відзив на позов не подавав.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Качур С.В. позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був неодноразово повідомлений належним чином, у тому числі через оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30 березня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду 06 жовтня 2016 року видано виконавчий лист, який звернуто до виконання.

З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 6 від 16 квітня 2019 року встановлено, що ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 , у зв`язку із укладенням шлюбу із ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10.04.2019 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

03.10.2019 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56861826, у зв`язку із смертю стягувача ОСОБА_3 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2025 року замінено стягувача у виконавчому листі, у справі № 607/9004/16-ц (боржник - ОСОБА_2 ), який видавався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06.10.2016 року про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи із 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме первісного стягувача - ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Видано дублікат виконавчого листа № 607/9004/16-ц, який видавався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06.10.2016 року про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, щомісячно, починаючи із 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

14 жовтня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття ВП №79326345.

Відповідно до медичної довідки від 01.07.2025 року КНП «ЦТМСД» ТМП АЗПСМ 316 встановлено, що ОСОБА_7 встановлено діагноз, вроджена вада товстого кишківника, плоскостопість, деформація грудної клітки, міопія сер ст. обох очей.

Згідно заключення офтальмолога від 02 серпня 2025 року встановлено, що у ОСОБА_8 діагностовано - міопія середнього ступеня. Рекомендовано: спецгрупа по фізкультурі, обстеження.

Відповідно до витягу з протоколу засідання ЛКК №2 від 28.08.2025 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: Q 43.89 К59.0 М 41.15 Н 52.1 М 95.4 Рекомендовано перевести на заняття по фізичній культурі у спецгрупу з 01.09.2025 року по 30.06.2026 року.

Згідно довідки ПП «Благоустрій» за № 396 від 31.10.2024 року встановлено, що позивач проживає разом з бабою ОСОБА_4 по АДРЕСА_1

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок викладено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13.

Зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Окрім цього, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182, 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18.

Згідно із вимогами статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум у 2026 році на місяць складав для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.

Пред`являючи даний позов, позивач посилається на зміну його матеріального стану, стану здоров`я та те, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для його утримання та виховання, враховуючи економічну ситуацію у державі, зростання цін на основні продукти та товари.

Встановлено, з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів 2016 рік, Палей Кирил підріс, хворіє, потребує лікування та обстеження, відповідно збільшились витрати на його утримання, навчання та розвиток.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_3 та він залишився проживати разом бабою ОСОБА_4 , 1949 року народження.

Вказані обставини не спростовані відповідачем.

Судом не встановлено обставин незадовільного стану здоров`я відповідача, наявність на його утриманні інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначивши їх в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби сина, для забезпечення його гармонійного розвитку.

Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, обставин незадовільного стану здоров`я судом не встановлено, інших утриманців крім сина не має, відтак, останній не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качур Семен Васильович, до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, задовольнити

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2021 року у справі за № 607/9004/16ц.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуюча