Справа № 194/1815/25
Номер провадження № 2/194/11/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, третя особа Рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Антонцєва І.І. звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, а саме: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею за внутрішнім об`ємом 93,2 кв.м,, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що складається з веранди, коридору- котельної , кладової, жилої кімнати, кладової, жилої кімнати, коридору, жилої кімнати, коридору, коридору, ванної, туалету, кухні, який залишився після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Михайлюки Щастинського району Луганської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території померла її мати ОСОБА_1 . Факт смерті встановлений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.05.2023. Після смерті матері та переміщення наприкінці травня 2023 року на підконтрольну українській владі територію, а саме з села Михайлюки до м. Рівне, позивачка у червні 2023 подала до Рівненської державної нотаріальної контори заяву про вступ у спадщину, що відкрилась після смерті її матері. ОСОБА_1 у вересні 2023 року вступила у спадщину лише щодо недоотриманої пенсії померлої матері, про що отримала відповідне свідоцтво, а вступ у спадщину щодо іншої частини спадкового майна, зокрема, нерухомого майна, після консультацій з нотаріусом вирішила відкласти, оскільки кожна частина спадщини оплачується за відповідними ставками. З метою реалізації права на спадщину в частині нерухомого майна, позивачка звернулась до нотаріуса у жовтні 2025 року за місцем фактичного проживання у місті Рівне, та державний нотаріус повідомила їй, що для вчинення нотаріальних дій потрібні оригінали документів на будинок, які при переміщенні з тимчасово окупованої території були втрачені, а саме: свідоцтво про право власності від 10.10.2001, виданого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 970 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.10.2001 виданого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 971. Саме цими свідоцтвами підтверджується факт переходу до матері позивачки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка ОСОБА_4 (батька позивача) частки будинку та те, що будинок, який належить померлими батькам позивача набутий у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, що спадкові справи не були вивезені з тимчасово окупованої території. Втрата оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та неможливість отримання їх дублікатів у нотаріальній конторі перешкоджає вчиненню нотаріальних дій, спрямованих на видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на будинок.

Також у позовні зазначається, що у померлої матері позивача - ОСОБА_1 , залишився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який станом на 2014 рік проживав на тимчасово окупованій території Луганської області, участі у похованні матері не брав, на підконтрольну українській владі територію не переміщався, заяву про вступ у спадщину не подавав, його місцезнаходження невідомо, будь-якого зв`язку з ним позивач не має. Будь-які інші спадкоємці відсутні. Позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, а тому вимушена звертатись до суду з даною позовною заявою про визнання права власності.

Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 закрито підготовче провадження.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, але надали заяву в якій просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача - начальник Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області Шопін І.В. надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справи без його участі за наявними в справі матеріалами, покладається на розсуд суду.

Третя особа Рівненська державна нотаріальна контора, яка належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, свого представника до суду не направила, заяв або клопотань не надіслала.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження: с. Михайлюки Новоайдарського району Луганської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрована як ВПО в АДРЕСА_2 (а.с. 12, 13, зворотній бік а.с. 14, а.с. 15).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 14).

ОСОБА_3 (матір позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 (а.с. 21).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.10.2001, ОСОБА_3 яка є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить право власності на частку в спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу (а.с. 16).

За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.10.2001 ОСОБА_3 є спадкоємицею майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Загальна характеристика, план дворової ділянки, експлікація до плану будинку та оцінка всіх споруд домоволодіння АДРЕСА_1 , містяться у Технічному паспорті на зазначене домоволодіння, видане на ім`я ОСОБА_3 (матері позивача), копію якого також долучено до матеріалів справи (а.с.18-20).

Державна реєстрації прав проводиться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», запроваджена з 01.01.2013. До вказаного часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ.

Померлою матір`ю позивача право власності на спірне домоволодіння набуте у 2001 році. Надані позивачем докази у вигляді копій свідоцтв про право власності та право на спадщину за законом та технічного паспорту, посвідчені нотаріально, зареєстровано в БТІ, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації домоволодіння.

11.09.2023 державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П, видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , 1943 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спадщина складається з грошових коштів, які знаходяться на зберіганні в Головному управлінні ПФУ в Луганській області (спадкова справа № 52/2023, зареєстровано в реєстрі за № 3264, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та відповідним свідоцтвом (зворотній бік а.с. 21, а.с.22, а.с. 23).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Ведерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено, та станом на теперішній час воєнний стан не скасовано.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого 28.02.2025 наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376, з 25.02.2022 Новоайдарська селищна територіальна громада відносяться до території України тимчасово окупованої російською федерацією.

Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.10.2025 «Про розгляд звернення» повідомлено ОСОБА_6 про неможливість отримання дублікатів нотаріальних документів, оскільки документи нотаріального діловодства та архіву Новоайдарської державної нотаріальної контори, в тому числі спадкові справи, до правонаступника або Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо (зворотній бік а.с. 25).

Постановою Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.11.2025 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності (а.с. 25).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Пунктами 24 статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлюють порядок прийняття спадщини в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, і надають право спадкоємцям реалізувати свої права щодо спадкового майна на території України в загальному порядку (стаття 11-1).

Судом встановлено, що позивачка є дочкою померлої ОСОБА_3 , якій належало на праві власності спірне домоволодіння. Позивачка (як спадкоємиця першої черги) та яка була зареєстрована та проживала разом із матір`ю на день її смерті у строки, встановлені законом, вступила у спадщину щодо частини спадкового майна, про що отримала свідоцтво про право на спадщину - грошові кошти у розмірі 80520,18 грн., які належали померлій.

Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналогічна правова позиці викладена Верховним Судом у постанові від 16.02.2022 року по справі № 752/3435/16.

Обставин, які б вказували, що на спірне нерухоме майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в ході судового розгляду не встановлено та матеріалами справи не підтверджено.

Відповідач Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області заперечень щодо заявлених позовних вимог не має.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові від 22.09.2021 року у справі №227/3750/19 Верховний Суд дійшов висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 ЦПК України та відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності.

Аналізуючи практику розгляду судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»).

В даному випадку предметом спору є захист права позивача на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не має можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів втрачено та оскільки в Україні введено воєнний стан, який станом на теперішній час не скасовано та беручи до уваги, що на час розгляду справи до тимчасово окупованих територій України відноситься Новоайдарська селищна територіальна громада, а документи нотаріального діловодства та архіву нотаріальної контори до Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались, і не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо, враховуючи відсутність заперечень щодо задоволення позову з боку відповідача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, третя особа Рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею за внутрішнім об?ємом 93,2 кв. м., загальною площею 80,5 кв. м, житловою площею 43,6 кв. м, що складається з веранди, коридору-котельної, кладової, жилої кімнати, кладової, жилої кімнати, коридору, жилої кімнати, коридору, коридору, ванної, туалету, кухні, у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Копію рішення направити сторонам.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача адвокат Антонцєва Ірина Ігорівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000196 від 17.08.2018 року, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області, , місцезнаходження за адресою: вул.Дружби, буд.1, селище Новоайдар, Щастинський район, Луганська область;

Третя особа: Рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області, , місцезнаходження за адресою: вул.Незалежності, буд.7, м.Рівне, Рівненська область.

Повний текст рішення 13 лютого 2026 року.

Суддя Ю.І. Соколова