Справа №607/3509/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., при вирішенні питання про прийняття скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Володимир Степанович, на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна та зобов`язати вчинити діі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна та зобов`язати вчинити діі.

Дана скарга подана в порядку вимог Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї документами, доходжу такого висновку.

В силу вимог ч.1 ст. 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Велика Палата Верховного Суду висловилася свою позицію щодо підсудності скарг на дії ДВС у постанові у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Велика Палата ВС дійшла висновку, що скарги на рішення, дії та/або бездіяльність посадової особи відділу ДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду, підлягають розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Встановлено, що Завидовський С.Б. оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна накладеного в межах виконавчого провадження № 36338896. Дане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 2604/26880/12 від 16.01.2013 року, виданого Дніпровським районним судом м.Києва.

Отже, Дніпровський районний судом м. Києва є судом, який розглянув справу як суд першої інстанції та виніс судове рішення.

Тому, суд приходить до висновку, що вказана справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області та підлягає передачі до Дніпровського районного суду м. Києва, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Враховуючи вищевикладене, а також з метою забезпечення розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця належним судом, вважаю необхідним передати матеріали скарги до Дніпровського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст.31, 32, 447, 448 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Володимир Степанович, на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (вул. Пластова, буд. 3, м. Київ).

Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 19 лютого 2026 року.

Суддя І.М. Черніцька