Справа № 504/1789/25
Номер провадження 2/504/1147/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря судового засідання Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України», суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 48 399,26 (сорок вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 26 копійок на рахунок: НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465 та судового збору в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень, 00 копійок) на поточний рахунок НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. ОСОБА_1 є споживачем природного газу, який постачається ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого у період з листопада 2020 року до березня 2025 року (включно) утворилась заборгованість на загальну суму 48 399,26 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Відповідач є споживачем постачальника природного газу «остання надія» та споживає природній газ за ціною тарифного плану «надійний».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 року, справу розподілено судді Литвинюк А. В.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 21.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 26.06.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2).

16.06.2025 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 виклав свої заперечення проти задоволення позову.

24.06.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» було подано відповідь на відзив, в якій викладено аргументи на противагу наведеним відповідачем у відзиві запереченням.

Судове засідання у справі, призначене на 26.06.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось з огляду на клопотання відповідача та було відкладено на 16.09.2025 року о 15:00 годині.

У судовому засіданні у справі, призначеному на 16.09.2025 року о 15:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2), розгляд справи було відкладено до 08.10.2025 року о 15:00 годині.

29.09.2025 року від відповідача на адресу суду надійшли пояснення у справі № 504/1789/25, провадження № 2/504/2488/25 щодо безпідставності та необґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Судове засідання у справі, призначене на 08.10.2025 року о 15:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 05.11.2025 року об 11:45 годині.

У судовому засіданні у справі, призначеному на 05.11.2025 року об 11:45 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2), розгляд справи було відкладено для надання доказів заборгованості до 04.12.2025 року о 12:00 годині.

13.11.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви-приєднання, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію договору дарування від 23.06.2020 року, копію паспорта відповідача, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера відповідача, примірник типового договору постачання природного газу постачальником «Останньої надії», примірник типового договору постачання природного газу побутовим споживачем.

01.12.2025 року представником позивача до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа № 119/4.2.2-32186-2025 від 24.04.2025 року, копії адвокатського запиту від 07.11.2025 року № 119/4.2.1-84285-2025, копії відповіді від 14.11.2025 року № 3579.

02.12.2025 року відповідачем було подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії звернення ОСОБА_2 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, копії відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 22613/56.3/9-25 від 19.11.2025 року.

Судове засідання у справі, призначене на 04.12.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 28.01.2026 року о 15:30 годині.

У судовому засіданні у справі, призначеному на 28.01.2026 року о 15:30 годині, було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до положень ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у зв`язку зі складністю справи відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 05.02.2026 року о 16:30 годині.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу», у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника «останньої надії», постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника «останньої надії» та на умовах типового договору постачання постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором.

На період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX та протягом шести місяців після його припинення або скасування постачальник «останньої надії» визначається Кабінетом Міністрів України без проведення конкурсу.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 року № 917 постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.10.2018 року у справі № 917/1307/18, а також в постанові від 23.10.2019 року у справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенні ЄСПЛ у справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» заява № 59166/12, судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як «доведення поза розумним сумнівом» скоріше суддя має вирішити справу на основі «балансу ймовірностей». Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України», заява № 22750/02, суд зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи, про що зазначено в рішенні у справі «Руїз Торійа проти Іспанії», заява від 09.12.1994 року. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних, про що зазначено в рішенні по справі «Артіко проти Італії», заява від 13.05.1980 року. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (справи, «Дюлоранс проти Франції» заява № 34553/97, «Донадзе проти Грузії», заява № 74644/01).

У даній справі позивачем не було надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за спожитий газ.

Згідно інформації по рахунку у вигляді роздруківки по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 (фінансовий стан), за період з листопада 2020 року до березня 2025 року сума заборгованості становить 48 399,26 грн.

Докази повинні бути достатніми щоб підтвердити обставини, що мають значення для вирішення справи, однак вказана інформація по особовому рахунку № НОМЕР_4 є недостатнім доказом та не підтверджує факт наявності заборгованості за спожитий природний газ, оскільки в графі з показами лічильника нічого не вказано.

При цьому, як зазначено у позовній заяві, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, однак даних лічильника до матеріалів позовної заяви не додано, що позбавляє суд можливості перевірити достовірність даних у наданій копії фінансового стану, в тому числі не надані дані оператора ГРМ, а лише зазначені у копії фінансового стану.

Відсутність зазначених доказів становить саме той баланс ймовірностей, який за встановлених судом обставин свідчить на користь відповідача, оскільки маючи процесуальну можливість, позивач не скористався своїми можливостями та не довів свого твердження, покладеного в основу підстав позову щодо споживання відповідачем саме такого об`єму природнього газу, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_1 використав спірні об`єми природного газу на суму 48 399,26 грн, а тому позов підлягає залишенню без задоволення за недоведеністю.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не стягуються і покладаються на позивача.

Керуючись ст. 1-13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.02.2026 року.

Суддя : Литвинюк А. В.