Справа № 462/1342/26
УХВАЛА

20 лютого 2026 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, загальною площею 34,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на частини квартири, загальною площею 34,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за позивачкою ОСОБА_3 .

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходжу до такого висновку.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Поруч з цим, положенням ст. 30 ЦПК України передбачена також виключна підсудність справ, зокрема позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Така ж правова позиція, викладена й у постанові Касаційного цивільного суд у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Згідно з висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду у справі №911/2390/18, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (пункти 7.23, 7.25 постанови від 16.02.2021).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У даному випадку, як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, заявлені позивачем позовні вимоги стосуються визнання спільної сумісної власності подружжя та надалі поділ нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поза межами юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова та відноситься за територіальною підсудністю до Франківського району м. Львова.

За відсутності будь-яких інших обставин, які б свідчили про підставність звернення із вказаним позовом саме до Залізничного районного суду м. Львова, суд приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 подано до Залізничного районного суду м. Львова із порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), встановлених вимогами ст. 30 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи те, що місце знаходження нерухомого майна, з приводу якого заявлено вимоги, територіально знаходиться за межами юрисдикції (підсудності) Залізничного районного суду м. Львова, справа підлягає передачі на розгляд Франківського районного суду м Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження зазначеного у позові нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 32, 187, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

постановив:

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передати за підсудністю на розгляд Франківського районного суду м Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/1342/26.

Суддя Б.М. Гедз