Провадження №2/447/248/26
Справа №447/3358/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.02.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді: Рябчун А. В.,

за участю: секретаря судового засідання Непопалової М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» (далі ТОВ «Нафтогаз Тепло») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 № 329 ТОВ «Нафтогаз Тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області.

Позивач зазначає, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу, оснащений загальнобудинковим приладом комерційного обліку теплової енергії, який встановлено на систему централізованого опалення будинку, що обліковує 36 квартирта три нежитлові приміщення, у тому числі нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_1 . Відповдач фактично користується послугами, які ТОВ «Нафтогаз Тепло» надає споживачам м. Новий Розділ у встановленому законом порядку, від надання послуг ПТЕ та/або ПГВ не відмовлявся.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість за послуги, що надаються ТОВ «Нафтогаз Тепло» з постачання теплової енергії у розмірі 22 194,66 грн, у тому числі ПДВ.

Ураховуючи наведене, ТОВ «Нафтогаз Тепло» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість на загальну суму у розмірі 24 160,16 грн, яка складається з: 22 194,66 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абоненстьке обслуговування; 1 579,49 грн інфляційне збільшення; 386,01 грн 3% річних.

Процесуальні дії суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання на 25 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 23 грудня 2025 року.

У судове засідання 12 лютого 2026 року представник позивача не з`явився, водночас подав до суду заяви, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судові засідання 25 листопада 2025 року, 23 грудня 2025 року, 21 січня 2026 року, 12 лютого 2026 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц).

З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі статті 280 ЦПК України.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Відповідно до актів про пуск теплоносія від 24.10.2021 року, 11.11.2022 року,03.11.2023 року, 31.10.2024 року, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , надано послугу з постачання теплової енергії.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування, а також інфляційне збільшення та 3% річних за період з 01.11.2022 року до 31.08.2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» становить 24 160,16 грн, яка складається з: 22 194,66 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абоненстьке обслуговування; 1 579,49 грн інфляційне збільшення; 386,01 грн 3% річних.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого опалення віднесені до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, абзацом п`ятим своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Вказане нежитлове приміщення підключено до мережі централізованого опалення. У опалювальному сезоні 2022-2025 років послуга з надання теплової енергії надавалася і відповідачем споживалася, відтак споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, отримані ним.

Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №712/8916/17 від 07.07.2020.

Отож, позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії, однак відповідач взяті на себе зобов`язання належно не виконав, чим спричинив заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у розмірі 24 160,16 грн, яка складається з: 22 194,66 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абоненстьке обслуговування; 1 579,49 грн інфляційне збільшення; 386,01 грн 3% річних.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 3028,00 гривень на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 24 160 (двадцять чотири тисячі сто шістдесят) гривень 16 копійок, яка складається з:

22 194,66 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абоненстьке обслуговування;

1 579,49 грн інфляційне збільшення;

386,01 грн 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло», , місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2026 року.

Суддя Анна Рябчун