Справа № 502/2433/25
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 у розмірі 6616,80 грн.

У судове засідання призначене на 17.02.2026 від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а саме з підстав відсутності предмету спору, позаяк відповідачем після подачі позову було сплачено заборгованість в повному розмірі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши подане представником позивача клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про закриття провадження підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01.12.2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося з позовом до Кілійського районного суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 6616,80 грн.

З клопотання представника позивача встановлено, що після подачі позову (дату не встановлено з підстав відсутності у клопотання доказів сплати) ОСОБА_1 сплатив вказану заборгованість, відтак, на думку позивача, у зв`язку з цим відсутній предмет спору і у справі слід закрити провадження.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України є відсутність предмета спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 досліджував питання застосування п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України в аспекті принципу правової визначеності в даному питанні.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін,чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відтак, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Отже, сама по собі сплата відповідачем заборгованості на стадії розгляду справи в суді до винесення у справі кінцевого рішення не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а відтак закриття провадження у справі на підстав п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України не відповідає нормам процесуального права (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанова від 23 грудня 2020 року, справа № 522/8782/16-ц).

Проте, у зв`язку з клопотанням позивача про закриття провадження у справі, тобто у даному випадку по суті є відмовою від позовних вимог до позивача у зв`язку з їх задоволенням, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК, що відповідає волевиявленню позивача.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до ст. 255 ч. 1 п.4 ЦПК України є те, що позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. 142, 255 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ТОВ «Фінпром Маркет» про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження по справі за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Березніков