Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2999/24

номер провадження 2/695/152/26

12 лютого 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № за умовами якого відповідач отримала грошові кошти для власних потреб та зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в строки, що визначені договором.

13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/23 відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № укладеним із ОСОБА_1 ..

В обґрунтування позову позивач вказує, що за вказаним договором факторингу №13/10/23 до нього перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № в сумі 28 579.56 грн., з яких: 20 568.10 грн. загальна сума боргу по тілу кредиту; 8011.46 грн. загальна сума боргу по відсотках. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

За вказаних обставин позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості, а також здійснити розподіл судових витрат по справі стягнувши з відповідача на свою користь сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 13.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, а також заперечення на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача надано до суду письмові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що за умовами договору про надання споживчого кредиту № від 14.12.2011 кредитором є ТОВ «ОТП Кредит», тоді як право вимоги позивачем набуто від АТ «ОТП Банк», що свідчить про відсутність у позивача прав кредитора саме за цим правочином. Крім того, матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем оплати за договором факторингу та первинних бухгалтерських документів (виписок з особових рахунків), які б підтверджували факт видачі коштів та рух заборгованості, а наданий позивачем розрахунок є лише документом довільної форми, що не відображає природи виникнення боргу, який суттєво перевищує встановлений договором ліміт кредитування та погоджений розмір відсоткової ставки (0,01% річних).

Також до вказаних письмових пояснень представником відповідача додано копію свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_1 ) відповідно до якого ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_2 внаслідок укладення шлюбу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з урахуванням позицій, що вказані у письмових поясненнях представника відповідача.

За таких обставин суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі їх повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст., ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судоми у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, з аналізу зазначених положень випливає, що сторони є рівними в поданні суду доказів, доведенні обставин, які мають значення для справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Зокрема позивач повинен довести обставини, викладені ним в позові, має подати докази на підтвердження цих обставин.

За змістом ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши додані до матеріалів справи докази судом було встановлено, що до позовної заяви позивачем додано договір про надання споживчого кредиту № від 14.12.2011, який досліджено судом.

Згідно вказаного договору сторонами правочину є кредитор ТОВ «ОТП Кредит» іден. код 37166184, позичальник ОСОБА_1 , іден. номер НОМЕР_2 , а також банк ПАТ «ОТП Банк» іден. код 21685166, між якими укладено договір про надання споживчого кредиту. Умовами даного договору передбачено, що кредитор (ТОВ «ОТП Кредит») надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на придбання товару у Продавця 1 6704,00 грн.; на придбання послуг у Продавця 2 0,00 грн.; на сплату консультаційних послуг за оформлення кредиту - 0,00 грн. Загальна сума кредиту - 6034 грн. Цільове призначення кредиту придбання товарів та послуг у вищевказаних продавців. Строк кредиту 20 міс. Сума першого внеску за товар 670 грн. Розмір процентної ставки 0,01% річних. У даному договорі зазначено, що Продавець 1: ФОП ОСОБА_3 , торговий центр «Далас», що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування кредитора. Продавець 2: ПАТ «Страхова компанія «Кардіф», страховий агент ПАТ «ОТП Банк», що реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування кредитора.

Умовами п.п. 1.2.1. п. 1.2 договору визначено, що для придбання товару та послуг кредитор надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі визначені даним кредитним договором, та додатком №1 «Графік платежів», що є невід`ємною частиною вказаного договору.

Згідно з п.п. 1.3.1 п. 1.3 договору датою надання кредиту є 14.12.2011. Позичальник зобов`язаний повернути кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 14.08.2013 року (п.п. 1.4.1. п. 1.4 договору).

Згідно з п. 1.4.8 погашення кредиту може здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів на рахунок кредитора, вказаний у графіку платежів, будь-ким доступним позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи.

У пункті 1.5 вказаного договору визначено відповідальність позичальника за порушення чергового щомісячного платежу.

Розділом 2 вказаного договору визначено умови видачі та обслуговування кредитної картки позичальника.

Так п. 2.1 вказаного договору передбачено, що банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standart.

Пунктом 2.2.2 договору визначено, що в порядку передбаченому угодою банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений Угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою.

Пунктом 2.4 визначено, що розмір кредитного ліміту складає 1 000 грн.,. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту(зменшити чи збільшити) без зазначення причин такої зміни. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру кредитного ліміту.

Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії кредитної лінії (п. 2.5 договору).

Згідно п. 2.9 договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 1.99 відсотків на місяць по операціях розрахунків картою за товари та послуги та в мережі Інтернет та 2.99 відсотків на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки.

Розділом 3 вказаного договору визначено інші умови договору. так, згідно п. 3.6 договору кредитор та/чи банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.

Згідно п. 3.16 договору, останній укладено у трьох оригінальних примірниках по одному для кожної із сторін кожен з яких має рівну юридичну силу.

Вказаний договір підписаний трьома сторонами, а саме кредитором - ТОВ «ОТП Кредит», банком - АТ «ОТП Банк» та позичальником - ОСОБА_1 ..

Відтак дослідивши зміст вказаного договору судом встановлено, що він поєднує в собі два самостійні кредитні продукти, що надаються різними юридичними особами, а саме ТОВ «ОТП Кредит» (товарний кредит), де цільове призначення - придбання товару (телевізора) у ФОП ОСОБА_3 сума: 6034 грн, строк: до 14.08.2013 та кредитодавцем АТ «ОТП Банк», де предмет договору - встановлення відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку. Ліміт: 1000 грн.

Разом з копією вищевказаного Договору позивачем надано копії:

- опитувального листа фізичної особи ОСОБА_1 ;

- Додатку № 1 до договору про надання фінансових послуг № від 14.12.2011 р., «Графік платежів», де зокрема зазначено суму кредиту 6 034 грн. 00 коп., вартість товару 6704 грн., строк кредиту 20 міс., процентну ставку 0.01%, плата по кредиту (комісія) 3.14% від суми кредиту щомісяця. Згідно вказаного додатку сукупна сума за 20 місяців становить 9 823,93 грн.;

- згоду на обробку персональних даних наданою ОСОБА_1 від 14.12.2011;

- специфікацію до кредитного договору № від 14.12.2011 в якій зокрема зазначено, що сума кредиту 6034 грн. та зазначено найменування майна і його вартість 6704 грн;

- рахунок № 8902 від 14.12.2011 на загальну суму 6704 грн. із зазначеним товару та вартості кожного;

- товарний чек без № від 14.12.2011 в якому зазначено, що ОСОБА_1 внесено кошти в сумі 670 грн.;

- накладна № 8902 від 14.12.2011 на вказаний у договорі товар на суму 6704 грн.

Аналізуючи надані позивачем письмові докази, а саме: Графік платежів (Додаток №1), Специфікацію, Рахунок №8902, Товарний чек та Накладну, суд приходить до переконання, що між сторонами виникли конкретні правовідносини щодо отримання споживчого цільового кредиту на придбання товару (телевізора) на суму 6 034 грн..

Зміст вказаних документів (зокрема специфікації та накладної) свідчить про те, що відповідач скористалася фінансовими послугами саме ТОВ «ОТП Кредит» () на умовах, визначених Розділом 1 договору. Факт внесення відповідачем першого внеску в сумі 670 грн., що підтверджується товарним чеком від 14.12.2011, додатково доводить реальність виконання саме «товарної» частини тристороннього договору.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ОТП Кредит» () було зареєстроване як самостійний суб`єкт господарської діяльності та припинене як юридична особа 27.01.2016.

13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/2023, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості.

Умовами вказаного договору визначено, що фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору (п. 1.2)

Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 13/10/23, укладеного 13.10.2023, позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитним договором № , загальна сума боргу по тілу 28 579.56 грн., загальна сума боргу по тілу 20 568,10 грн., загальна сума боргу по відсотках 8011,46 грн.

Також позивачем додано до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 17.07.2012 за період з 13.10.2023 по 30.06.2024р.

Із вказаного розрахунку вбачається, що позивач взяв за основу розрахунок заборгованості, який вказаний у витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 13/10/23, укладеного 13.10.2023, не здійснив жодного нарахування та зазначив, що станом на 30.06.2024 заборгованість за кредитним договором № від 17.07.2012 не погашена, залишок заборгованості складає 28 579,56 грн.

Тобто позивачем у розрахунку зазначено невірну дату укладення договору №.

Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Отже, як вбачається, позивач у позові просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 100669353 у розмірі 28 579 грн. 56 коп..

Із наведених вище обставин вбачається, що вказана сума заборгованості ґрунтується на даних отриманих позивачем внаслідок укладення договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 року.

Водночас, суд констатує, що надані позивачем докази не підтверджують факт виникнення кредитних правовідносин безпосередньо між АТ «ОТП Банк» та відповідачем у межах Договору № від 14.12.2011. Долучений до матеріалів справи примірник змішаного договору чітко ідентифікує Кредитором за товарним кредитом іншу юридичну особу - ТОВ «ОТП Кредит». Цільове призначення цього кредиту (сума 6 034 грн.) на придбання конкретного товару підтверджується специфікацією, рахунком та накладною, що свідчить про виникнення зобов`язань саме перед вказаною фінансовою компанією.

Суд зауважує, що позивач, стверджуючи про наявність заборгованості, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин її виникнення та динаміки нарахування. У разі, якщо заявлена вимога стосується заборгованості за товарним кредитом перед ТОВ «ОТП Кредит», позивачем не обґрунтовано правових підстав зміни розміру «тіла» кредиту з 6 034 грн на 20 568,10 грн. Крім того, враховуючи припинення діяльності ТОВ «ОТП Кредит» у 2016 році та встановлений договором строк повернення коштів (2013 рік), позивачем не доведено правомірності нарахування будь-яких платежів до 2023 року.

Той факт, що ПАТ «ОТП Банк» виступав засновником ТОВ «ОТП Кредит», не зумовлює автоматичного переходу прав кредитора у зобов`язаннях між цими юридичними особами. В силу приписів статей 96, 104-108 ЦК України, правонаступництво (чи відступлення права вимоги) має підтверджуватися відповідними передавальними актами або договорами цесії. Матеріали справи не містять доказів набуття АТ «ОТП Банк» прав кредитора за «товарним блоком» зобов`язань ТОВ «ОТП Кредит», а отже, станом на момент укладення договору факторингу у 2023 році, немає жодних доказів, що АТ «ОТП Банк» володів обсягом прав, які б могли бути відчужені на користь позивача у розумінні ст. 514 ЦК України.

Щодо ймовірної заборгованості за кредитною карткою (Розділ 2 Договору), суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів відкриття відповідного рахунку, отримання платіжного засобу відповідачем чи фактів здійснення операцій з використанням кредитного ліміту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду (від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14), належним підтвердженням реального використання кредитних коштів за картковими рахунками є виписки з особових рахунків та первинні фінансові документи, які відображають рух коштів, дату та цільове призначення кожної операції.

З огляду на викладене, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить алгоритму її формування та не відображає алгоритму походження сум. Позивачем не надано жодного мотивування тіла кредиту у сумі 20 568,10 грн, а також не обґрунтовано період та ставку нарахування відсотків (8 011,46 грн), враховуючи суттєву розбіжність між договірними ставками за різними видами послуг (0,01% річних за товарним кредитом проти 1,992,99% на місяць за картковим рахунком).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012).

Суд погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують здійснення позивачем оплати за договором факторингу №13/10/23 від 13 жовтня 2023 року укладеного між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Так, судом звертає увагу, що в якості доказів переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ОТП Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» останнє надало суду лише окремі аркуші договору факторингу № 13/10//23 від 13 жовтня 2023 року.

Також суд звертає увагу і на те, що Витяг з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 року не підписано представником банку та не завірено печаткою банку. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального письмового документа.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ні наявність у нього самого права вимоги до відповідача за «товарною» частиною зобов`язань перед ТОВ «ОТП Кредит», ні факту реального використання відповідачем кредитних коштів у межах карткового ліміту перед АТ «ОТП Банк». Сукупність досліджених документів свідчить про відсутність належного підтвердження правонаступництва між юридичними особами та відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували рух коштів та обґрунтовували заявлену до стягнення суму.

Враховуючи, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників та односторонній розрахунок заборгованості не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а інші докази, які б спростовували доводи представника відповідача, у матеріалах справи відсутні, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими. Оскільки цивільне судочинство базується на принципі змагальності, а позивач не виконав свій обов`язок щодо доведення обставин, на які він посилається, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Середа Л.В.