Справа №345/7258/25
Провадження № 2/345/482/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Романів Оксана Павлівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Представниця позивачки ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між ОСОБА_4 (зараз ОСОБА_5 , далі позивач) та ОСОБА_2 (далі відповідач), було укладено шлюб, який розірвано 31 січня 2017 року про що складено відповідний актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 продовжували фактично спільно проживати та вести побут. За час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через кілька місяців відповідач залишив свою фактичну сім`ю і сторони стали проживати окремо. З того часу донька ОСОБА_7 постійно проживає із позивачкою і перебуває на повному її утриманні. З моменту припинення спільного проживання відповідач не цікавиться життям доньки і не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільної дитини, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Матеріальної допомоги від держави позивачка не отримує. Дохід у неї не значний, і відповідно не вистачає на утримання доньки, тому їхня неповнолітня дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Натомість відповідач, здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, інших утриманців немає. Просила стягувати із відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення повноліття, а також 5000,00 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), є малозначними справами.

Відповідно до ч.1ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 29.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

21.01.2026 від відповідача ОСОБА_2 поступив відзив в якому зазначено, що він визнає заявлений позов частково, а викладені в заяві окремі обставини вважає тенденційними, надуманими та неправдивими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Зазначає, що стабільно, з моменту народження доньки ОСОБА_7 , надавав кошти на утримання дитини та приймав участь в інших додаткових витратах на її утримання.

Відповідач стверджує, що на даний час не може сплачувати частки з усіх видів його заробітку (доходу), так як дана сума є для нього значною та непосильною, поставить в ще скрутніше матеріальне становище, оскільки він офіційно не працевлаштований, займається тимчасовими підзаробітками, які на даний час зведені до мінімуму, в зв`язку з військовим станом та суттєвим погіршенням рівня життя людей. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2021 по листопад 2025 року, станом на 09.01.2026 року, які надані Калуською ДПІ Івано-Франківської області у відповідача починаючи з травня 2021 року по листопад 2025 року відсутні будь-які доходи.

Окрім того у нього на утриманні знаходиться також батько-пенсіонер ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримує мізерну пенсію (мінімальний розмір), потребує матеріальної допомоги. Також, 28 травня 2021 року, відповідач створив нову сім`ю та зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 .

Під час спільного проживання в шлюбі з ОСОБА_10 , народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В зв`язку з вищенаведеним, в нього на утриманні на даний час фактично знаходиться ще одна непрацездатна особа, яку він зобов`язаний також забезпечувати та утримувати. Просив суд врахувати що його теперішній сім`ї також потрібні кошти на прожиття, а саме купляти продукти харчування та речі першої необхідності, оплачувати комунальні послуги. Коштів катастрофічно не вистачає, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), та зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат за надання правничої допомоги до 2000,00 грн.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який розірвано 31 січня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.8).

Від шлюбу у сторін по справі народилася донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу, 31.12.2019 року ОСОБА_12 та ОСОБА_4 уклали шлюб, після державної реєстрації прізвище дружини змінене на « ОСОБА_5 » (а.с.9).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №15 від 21.02.2020 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5).

На підставі Витягу з реєстру територіальної громади №2025/018691350 від 15.12.2025, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2021 по листопад 2025 року, станом на 09.01.2026 року, які надані Калуською ДПІ Івано-Франківської області ОСОБА_2 , у нього, починаючи з травня 2021 року по листопад 2025 року відсутні будь-які доходи (а.с.39).

28 травня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_13 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. серія НОМЕР_2 від 28.05.2021 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №252 від 28.05.2021 року (а.с.40).

У шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_14 народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Серія НОМЕР_3 від 31.10.2025 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 445 від 31.10.2025 року (а.с.41).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх неповнолітньої дитини.

Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дитини визначивши їх в 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він має на утриманні дитину з іншого шлюбу, також на утриманні знаходиться батько-пенсіонер. При цьому відповідач офіційно не працює, займається тимчасовими під заробітками.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Суд констатує, що батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20

Водночас доказів перебування на утриманні відповідача, здійснення догляду та понесення витрат у зв`язку із доглядом за батьком-пенсіонером ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачем не надано, як і не подано підтвердження отримання батьком мізерної пенсії.

До тверджень відповідача ОСОБА_2 про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки не має роботи, суд ставиться критично, оскільки він із урахування його стану здоров`я не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його неповнолітньої дитини.

При цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не може бути підставою для незабезпечення належного утримання доньки з урахуванням її віку, стану здоров`я та розвитку. До того ж він не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості. В матеріалах справи відсутні докази перебування відповідача на обліку в службі зайнятості як особи, яка шукає роботу та отримує соціальну допомогу по безробіттю або вжиття ним інших заходів щодо працевлаштування.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх доходів відповідача щомісячно на дитину, позивачка не обґрунтовує вказаний розмір та не надає доказів, які б підтверджували, що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дитини) необхідна для належного утримання, як і не долучає жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання та навчання доньки.

Також позивачкою не надано доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в заявленому розмірі.

Таким чином, враховуючи вищевказане та обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі те, що відповідач, має на утриманні дитину від іншого шлюбу, зважаючи на необґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів та недоведеність неможливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж вказано у відзиві на позов, з огляду на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей та цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, слід стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а позовні вимоги задовольнити частково.

Розподіл судових витрат між сторонами:

згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, який задоволено частково, розмір задоволених позовних вимог становить 80%, тому судовий збір в розмірі 968,96 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що 10.12.2025 ОСОБА_1 уклала з адвокатом Романів О.П. договір про надання професійної правничої допомоги та сплатила визначену додатковою угодою від 10.12.2025 та актом наданих правничих послуг, вартість послуг в загальній сумі 5000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 15.12.2025 (а.с. 10,11,12,13,15).

Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, врахувавши принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 5 000,00 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 4 000,00 грн. (5000 грн. х 80%/100) витрат за надання правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258,259,264,265,268,289,430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , 4000 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 968,96 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя