справа № 179/145/26
провадження № 2/179/454/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2026 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_2 , зареєстрований 27.07.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80.

Розглянувши подані матеріали позовної заяви, прихожу до висновку, що вона не відповідає вимогам ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Як регламентовано ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) ч.5 ст.177 ЦПК України.

Як слідує з позовної заяви позивач у справі є громадянином України, відповідач ОСОБА_2 громадянка Республіки Білорусь.

Оскільки сторони мають різне громадянство, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Згідно статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24 липня 2020 року у справі № 357/12676/18).

Позивач, звертаючись до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області вказує, що останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України судом направлено запити щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру (довідка від 05.02.2025 №2309749) відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до довідки Магдалинівської селищної ради від 13.02.2026 №05-26-554/0/2-26, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в Реєстрі територіальної громади відсутня.

Таким чином, відповідачка є громадянкою Республіки Білорусь та на час звернення до суду не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування.

В частині 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, в ч. 2 ст. 28 ЦПК України зазначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей у сторін немає.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач обрав підсудність за місцем своєї реєстрації.

Однак, у позовній заяві позивачем не зазначено про його стан здоров`я чи про наявності інших передбачених процесуальним законом причин, які б надавали йому право на звернення з позовом саме до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем його проживання, доказів на підтвердження домовленості між подружжям щодо звернення з даним позовом за зареєстрованим місцем проживання позивача до позовної заяви не долучено.

Відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Позивач у позові вказав, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача АДРЕСА_1 , але не долучив до матеріалів справи жодних підтверджуючих документів щодо проживання відповідача за вказаною адресою, а отримані судом відомості не підтверджують такого факту. Не надано позивачем і документів щодо належності відповідачці майна на території України. Крім того, позивач не зазначив у позовній заяві місце проживання відповідача на час звернення з позовом до суду.

Позивачем не зазначено посилання на докази, які підтверджують, що відповідачка, як громадянка Республіки Білорусь, мала тимчасову реєстрацію в Україні, або територія Самарівського (Магдалинівського) району є останнім постійним спільним місцем проживання подружжя.

Тому позивачу слід підтвердити, що наявні обставини, які свідчать про можливість його звернення до суду за місцем своєї реєстрації та вказати конкретне місце проживання відповідача станом на час звернення до суду.

За таких обставин, відсутність вказаних вище даних унеможливлює зробити висновок про підсудність позовної заяви, при цьому порушення правил територіальної юрисдикції є підставою для скасування рішення суду.

Зважаючи на викладене, суддя вважає за необхідне звернути увагу позивача на необхідність зазначення в позовній заяві підстав звернення саме до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу з іноземним громадянином, та за наявності підстав, передбачених ст. 28 ЦПК України, надати докази на їх підтвердження.

Також зі змісту позову не можливо визначити чи володіє відповідач мовою, на якій буде здійснювати судочинство у даній справі.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

При цьому, позивачем всупереч вищевказаних вимог перекладу позову разом з додатками на мову запитуваної держави не здійснено.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Ю.Кравченко