АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року

м. Чернівці

справа № 718/1863/25

провадження № 22-ц/822/104/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Лисака І. Н.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Мельник Юрій Васильович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Скорейко В. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі ТОВ «Газорозподільні мережі України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість з оплати послуг з розподілу природного газу на суму 5 082 гривень 93 копійки та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проживає та споживає природній газ на об`єкті (житловий будинок), який знаходиться на АДРЕСА_1 , який під`єднано до газорозподільної системи та якому надається послуга розподілу (доставки) природного газу.

Фактом приєднання відповідача до умов типового договору розподілу природного газу є фактичне споживання відповідачем природного газу, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, в якому зафіксовано зміну показників лічильника в бік збільшення, що свідчить про споживання природного газу.

При цьому, відповідач не звертався до позивача із заявами про припинення розподілу природного газу, фактично користувався цими послугами, визнаючи таким чином наявність правовідносин та взаємних прав та обов`язків, що з них випливають.

Відповідачем не проведено повних розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 5 082 гривень 93 копійки.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року позов ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5 082 гривень 93 копійки.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 отримував послуги з постачання природного газу, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії, яке є оператором газорозподільної системи на території Чернівецької області, в розмірі 5 082 гривень 93 копійки, яка не погашена станом на момент подання даного позову до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Правильність розрахунку вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відповідачем не спростовано та своїх контррозрахунків не наведено.

Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували те, що відповідач не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до будинку відповідача або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклав відповідний договір і послуги якого сплачував, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача з заявами про відключення від споживання природного газу або щодо неналежної роботи газорозподільної системи чи з інших питань щодо розподілу природного газу.

Оскільки відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем з оплати послуг за розподіл природного газу, чим порушено умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01 березня 2024 року по 30 квітня 2025 року у розмірі 5 082 гривень 93 копійки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 24 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скарги

ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що Чернівецька філія не має цивільної процесуальної дієздатності, не може бути позивачем або відповідачем у суді та не несе окремої відповідальності за зобов`язаннями.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази присвоєння позивачем особового рахунку відповідачу.

Також, вважає помилковим висновок суду першої інстанції проте, що, споживач не має права самостійно проводити експлуатацію газорозподільних незалежно від того у чиїй власності перебуває газорозподільна система, оскільки апелянт експлуатує ГРС.

Зазначає, що викладене в позовній заяві вказує про припущення позивачем умов договору розподілу газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року та шляхом споживання природного газу зокрема, є виключно припущенням позивача за первісним позовом, з метою свідомого введення суду в оману, так як позивач за первісним позовом ніякого законодавчо-встановленого договірного відношення до постачання природного газу не має.

Тобто, незаконним шляхом вимагає сплати за розподіл природного газу, не надавши жодних доказів про наявність факту постачання газу.

Відповідно до пункту 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання (в редакції постанови КМУ №476 від 14 квітня 2004 року), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання, починаючи з 1 квітня 2015, здійснюється за показниками лічильника газу.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відсутність додатків до договору, визначені статтею 37 Закону України «Про ринок природного газу», які є індивідуальними для кожного споживача, визначають конкретні умови та є невід`ємною частиною договору, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті змісту договірних відносин, свідчить про відсутність узгодження ОСОБА_1 умови договору, яка є істотною умовою за своїм змістом.

Зазначає, що лише єдина підстава, а саме відмова споживача від укладання наданого виконавцем комунальної послуги письмового проекту договору, є підставою для висновку про те, що договір вважається укладеним у редакції надавача комунальної послуги.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 підписав заяву і приєднався до договору, однак це не відповідає дійсності, оскільки відповідач заяву-приєднання з супровідним листом не отримував і не підписував.

Ніяких інших заяв-приєднань до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача ) ОСОБА_1 також не підписував, оскільки ні з якими умовами типового договору розподілу природного газу ніколи не ознайомлювався ні в мережі Інтернет, ні в друкованих засобах масової інформації; більш того, законодавством України не встановлено зобов`язального права щодо укладення правочинів у такий спосіб, а саме: після розміщення якоюсь комісією інформації на якомусь сайті в світовій мережі Інтернет.

Вказує, що відсутність договору експлуатації ГТС та акту приймання-передачі мереж є підставою для відмови у позові, оскільки ОСОБА_1 не здійснює надання послуг з розподілу, за які передбачена плата (розділ 4 Кодексу ГРС).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Газорозподільні мережі України» у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що судом першої інстанції правильно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка.

Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судами встановлено, що ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 побутового споживача природного газу на його будинок, який розташований на АДРЕСА_1 , та підключено до газорозподільної системи Оператора ГРМ, лічильник газу ВК G4МT № 121154225, рік випуску 2019 (а.с.11).

Відповідно до акта монтажу-демонтажу побутового лічильника газу, о/р № НОМЕР_2 , від 19 листопада 2019 року, вбачається, що в господарстві абонента ОСОБА_1 , яке знаходиться на АДРЕСА_1 , 28 жовтня 2019 року здійснено повірку газового лічильника. Показник лічильника зафіксовано на позначці 00000,78 м.куб. Даний акт підписано споживачем газу ОСОБА_1 , будь-які зауваження відсутні (а.с.7).

Як вбачається із фотографії газового лічильника ВК G4МT №12115422, показник лічильника станом на 21 серпня 2024 року становив 08815, 387 м.куб. На фото від 20 листопада 2024 року показник цього ж лічильника становив 09072, 995 м.куб., що свідчить про фактичне споживання газу (а.с.12-13).

З розрахунку заборгованості по оплаті послуг розподілу природного газу за період з 01 березня 2024 року по 30 квітня 2025 року вбачається, що обсяг спожитого газу змінювався, як і змінювалася вартість доставки газу, зокрема з січня 2024 року по квітень 2025 року в бік зменшення, а розмір боргу складає 5 082 гривень 93 копійки (а.с.10).

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволено. Скасовано судовий наказ, виданий Кіцманським районним судом Чернівецької області від 07 січня 2025 року у справі № 718/10/25 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3 365 гривень 74 копійки (а.с. 8-9).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до пункту 2.1 Типового договору оператор газорозподільних систем зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора газорозподільних систем з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора газорозподільних систем, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ (абзац 2 та 3 пункт 6.6. розділу VI Договору).

Згідно з вимогами пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Пунктом 6.3 розділу VI Типового договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік; визначається оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а постановою від 30 вересня 2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем.

Згідно з постановою від 26 грудня 2022 року № 1839 (набрала чинності з 01 січня 2023 року) НКРЕКП видано ТОВ «Газорозподільні мережі України» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 22 лютого 2024 року № 371 внесено зміни до додатка до вказаної вище постанови НКРЕКП та викладено його в новій редакції, відповідно до якої з 01 березня 2024 року розширено територію, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України», на Чернівецьку область.

Чернівецька філія є відокремленим підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», розпочала свою ліцензовану діяльність з розподілу природного газу на території Чернівецької області з 01 березня 2024 року та є єдиним оператором газорозподільної системи (оператор ГРМ), який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу для всіх категорій споживачів на вказаній території.

Згідно з Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності (із змінами внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року № 835-VIII) з 01 січня 2017 року видача ліцензії здійснюється шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі.

Відповідно до положень пункту 1.3 «Порядку ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється НКРЕКП» (затвердженого постановою НКРЕКП від 03 березня 2020 року №548) видача ліцензії надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття НКРЕКП рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі.

Тобто, набуття здобувачами ліцензії права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відбувається з дня оприлюднення НКРЕКП прийнятих нею рішень про видачу ліцензії на її офіційному веб-сайті www.nerc.gov.ua.

Отже, з 01 січня 2017 року видача ліцензії НКРЕКП здійснюється виключно шляхом прийняття рішення про видачу ліцензії, а видача органом ліцензування (НКРЕКП) ліцензії на паперовому носії чинним законодавством не передбачена. При цьому, ТОВ «Газорозподільні мережі України» (як і всі інші ліцензіати) отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу виключно на підставі постанови НКРЕКП.

Також колегія суддів зазначає, що наявність у ОСОБА_1 іншої суми заборгованості перед попереднім оператором ГРМ (АТ «Чернівцігаз») в сумі 14 054 гривень 11 копійок станом на 22 листопада 2025 року, може свідчити про те, що ОСОБА_1 не сплачував за послуги розподілу природного газу також й попередньому оператору ГРМ (АТ «Чернівцігаз») та має перед ним відповідну заборгованість станом на момент припинення ліцензованої діяльності попереднім оператором ГРМ 01 березня 2024 року.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їхній об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРС експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно оператори ГРМ.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРС власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є операторами ГРМ, та оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов?язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу та пунктом 1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання; та/або сплата рахунка оператора ГРМ; та/або документальне підтвердження споживання природного газу.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Згідно з статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Отже, договір розподілу природного газу є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір розподілу природного газу є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору.

Тобто, актом згоди споживача про приєднання до умов договору розподілу природного газу та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 споживає природний газ на об`єкті (житловий будинок), який приєднаний до газорозподільної системи, про що свідчить акт монтажу лічильника газу від 19 листопада 2019 року.

Як вбачається з витягу з персоніфікованих даних ОСОБА_1 на його об`єкті встановлено лічильник газу типу ВК-МТ G-4 заводський № 12115422.

До вказаного житлового будинку позивачем надається послуга розподілу (доставки) природного газу, про що свідчить, зокрема, збільшення показників лічильника газу на об`єкті ОСОБА_1 з початку ліцензованої діяльності позивача, що підтверджується фотографіями зазначеного вище лічильника газу та розрахунком суми заборгованості.

Вказані обставини в їх сукупності свідчать про фактичне споживання газу ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим аргументи апеляційної скарги про те, що договір розподілу природного газу між сторонами не укладався.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до позивача із заявами про припинення розподілу природного газу, фактично користувався послугами з розподілу газу, визнаючи таким чином наявність правовідносин та взаємних прав та обов`язків, що з них випливають.

Розподіл природного газу проводився попереднім оператором ГРМ (АТ «Чернівцігаз») до зупинення регулятором дії його ліцензії, та продовжився позивачем безперервно після 01 березня 2024 року з моменту набуття позивачем права на проведення ліцензованої господарської діяльності, як новим оператором ГРМ.

ОСОБА_1 не було надано суду жодного доказу того, що розподіл природного газу йому припинявся попереднім оператором ГРМ до 01 березня 2024 року, а також не надано суду доказу того, що відповідач подавав позивачу заяву в порядку вимог розділу VI Кодексу ГРМ про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Розрахунок заборгованості здійснено позивачем за період з 01 березня 2024 року по 30 квітня 2025 року, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.

Відповідачем не спростовано правильність розрахунку вартості розподілу природного газу та контррозрахунків не наведено.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність цивільної процесуальної правоздатності Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» і відповідно права на пред`явлення нею цього позову, оскільки стороною у справі є саме ТОВ «Газорозподільні мережі України», яка є юридичною особою та учасником спірних правовідносин.

Інші доводів апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди відповідача з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на суть ухваленого у справі судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Ігор ЛИСАК