Справа № 758/5827/25
Провадження № 2/357/597/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

16 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Примак А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року директор ТзОВ «Ум Факторинг» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1034158 від 02.10.2023 у розмірі 40 683,20 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.10.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 1034158, в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

За умовами договору договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в сумі 4 700,00 грн., шляхом їх зарахування на його банківську картку № НОМЕР_1 . Строк кредитування становить 348 днів, а процентна ставка за користування коштами - 2,2% від суми кредиту за кожний день протягом терміну дії договору.

ТОВ "Селфі Кредит" на виконання умов договору споживчого кредиту виконало свої зобов`язання в повному обсязі, а саме надало відповідачу кошти шляхом їх зарахування на банківську картку вказану в договорі.

В подальшому, 18.12.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" укладено договір факторингу № 18/12/2024, за умовами якого ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" набуло право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями по договору споживчого кредиту № 1034158 від 02.10.2023.

Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором споживчого кредиту № 1034158 від 02.10.2023 не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 40 683,20 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. грн. -тіло кредиту, 35 983,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Ум Факторинг» змушене звернутись до суду.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 29.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 10.07.2025 року було витребувано від АТ "Універсал Банк" інформацію щодо банківського рахунку ОСОБА_1 , щодо зарахування останній грошових коштів.

18.07.2025 року до суду надійшла витребувана інформація.

17.09.2025 року представник позивача Калачик В. В. надіслав додаткові пояснення, в яких просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 40 683,20 грн., понесені судові витрати, а саме 3 028 грн 00 коп. на відшкодування судового збору, 6 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 18.09.2025 року дану справу було передано на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

04.11.2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано для розгляду судді Ярмолі О.Я.

Ухвалою судді від 29.11.2025 року дану справу було прийнято до провадження судді Ярмоли О.Я. та призначено справу до розгляду.

Ухвалою судді від 04.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ УМ Факторинг» - адвоката Калачик В.В. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

15.12.2025, 21.01.2026 судовий розгляд було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

В судовому засіданні представник ТОВ УМ «Факторинг» - адвокат Калачик В.В. позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не інформований, відзив на позовну заяву не надходив, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

З метою вжиття вичерпних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та призначене судове засідання, 15.12.2025, 21.01.2026 судом, у порядку ч.11. ст.128 ЦПК України було опубліковано на офіційному вебсайті «Судової влади України» оголошення про призначення розгляду справи в судовому засіданні 21.01.2026, 10.02.2026 що в сукупності з вищевикладеним свідчить про вжиття всіх адекватних, розумних та можливих заходів із метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 02.10.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1034158 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 700,00 грн., строком на 348 днів, зі сплатою відсотків, передбачених умовами договору, з перерахуванням кредитних коштів на рахунок споживача № НОМЕР_1 . Договір № НОМЕР_2 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», додаток № 1 («Графік платежів») та додаток № 2 (Інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг) до нього, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т647.

На виконання вимог договору, 02.10.2023 на картковий рахунок клієнта ТОВ «Селфі Кредит» було перераховано кошти в сумі 4 700,00 грн. на номер картки НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК».

Окрім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 10.07.2025 р., АТ "Універсал Банк" надало суду виписку по особовому рахунку відповідача за період 02.10.2023 - 05.10.2023 по рахунку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 . Крім того повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_3 .

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1034158 від 02.10.2023, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 40 683,20 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. грн. - тіло кредиту, 35 983,20 грн. - заборгованість за відсотками.

18.12.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу № 18/12/24, відповідно до якого ТзОВ «Ум Факторинг» приймає належні ТзОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно з ч.12. ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 указаного Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 02.10.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 кредитного договору № 1034158, та подальшим укладанням 18.12.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" договору факторингу № 18/12/24, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 02.10.2023 у розмірі 40 683,20 грн., яка складається з: 4 700,00 грн. грн. - тіло кредиту, 35 983,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Судові витрати.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Правничу допомогу позивачу ТОВ "Ум Факторинг" надавав адвокат на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 141 від 29 січня 2025 року, укладеного з Адвокатським бюро "Остащенко" в особі керуючого адвоката Остащенко О.М.,

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Додаткову угоду № 1 від 29 січня 2025 року, акт виконаних робіт від 14 лютого 2025 року, відповідно до яких Адвокатське об`єднання «Остащенко» надало клієнтові ТОВ "Ум Факторинг"такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: написання позовної заяви з додатками для подачі до суду, на що витрачено 4 години, вартість послуг 6000 гривень.

Однак, суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, не обгрунтованим. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, наявність чисельної судової практики в даній категорії спорів, суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 6028,00 грн (судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн).

На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263, 264, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» ( ) заборгованість у розмірі 40683,20 грн. ( сорок тисяч шістсот вісімдесят три гривні, 20 копійок) та судові витрати по справі в сумі 6028,00 грн (шість тисяч двадцять вісім гривень).

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ ФАКТОРИНГ", місцезнаходження: вул. Ризька, буд. 73-Г, оф. 7/1, м. Київ, 04060, .

Відповідач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складене 16.02. 2026.

Суддя О. Я. Ярмола