ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 930/1399/24

провадження № 61-6625св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року у складі судді Царапори О. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

2. Позов обґрунтовано тим, що він є жителем м. Немирів Вінницького району Вінницької області. Його батько ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Вказував, що усе своє свідоме життя проживав разом з батьками за тією ж адресою.

4. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 відомості на нерухоме майно відсутні, так як будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони проживали та продовжує він проживати по даний час, не введений в експлуатацію, а тому він не мав можливості зареєструватися за вище зазначеною адресою та проживає там без реєстрації.

5. Зазначав, що у 2020 році його батьки розлучилися.

6. В 2017 році ОСОБА_1 вступив на навчання до Вінницького національного аграрного університету, у зв`язку з чим зареєструвався в гуртожитку Вінницького національного аграрного університету.

7. Його батько солдат військової служби за призовом під час мобілізації.

8. Відповідач по справі - його бабуся, мати його батька, отримала сповіщення про те, що її син, солдат військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_3 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі м. Бахмут Донецької області.

9. Оскільки його батько ніс службу на передовій та безпосередньо брав участь у бойових діях, тому за ним зберігається додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

10. В грудні 2023 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату йому як сину грошового забезпечення зниклого безвісти батька, солдата ОСОБА_3 , та отримав відповідь, в якій зазначено, що йому як синові виплата грошового забезпечення його батька не може бути здійснена в зв`язку з відсутністю підтверджуючого документу про спільне проживання на момент безвісти зникнення останнього.

11. Встановити вищевказаний факт в судовому порядку йому необхідно для реалізації його прав на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька.

12. З огляду на викладені обставини просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

13. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2025 року, позов задоволено.

14. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , зниклого безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі м. Бахмут Донецької області, із сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

15. Вирішено питання щодо судових витрат.

16. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що з наданими суду доказами підтверджені доводи позивача про спільне проживання разом із батьком по АДРЕСА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 .

18. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 26 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

19. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

21. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц, від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21, від 30 квітня 2025 року в справі № 131/364/24 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

недослідження зібраних у справі доказів, встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

22. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що позивачем в позовній заяві і в судовому засіданні не зазначено, з якого часу і по який час він почав постійно проживати з батьком по АДРЕСА_1 .

23. Зазначає, що позивач приїжджав до батька лише на декілька годин/днів, а про те, що він допомагав останньому, вона не чула.

24. Також вказує, що позивач після навчання в університеті проживав у неї незначний час, а його батько з 2017 року і до часу зникнення мав іншу сім`ю і проживав разом із співмешканкою та її неповнолітніми дітьми на орендованій квартирі, а не по АДРЕСА_1 . Його син - позивач разом із ними не проживав.

25. Судами не надано оцінки її доводам про те, що з жовтня 2021 року по січень 2023 року майже не здійснювались витрати на газ та електроенергію, що мало б свідчити про фактичне проживання за вищевказаною адресою.

26. При цьому позивачем не надано жодного доказу його спільного проживання із його батьком, а саме жодних квитанцій про сплату комунальних послуг, покупку побутових речей та будівельних матеріалів, спільних фото тощо.

27. Під час розгляду справи суди не надали оцінки наявному в матеріалах справи акту службового розслідування за фактом зникнення безвісті від 15 лютого 2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 проживав із дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

28. У червні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29. Заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2020 року, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року, розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 7-8).

30. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирів Вінницької області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

31. Як вбачається із сповіщення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 грудня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проводив військові оборонні дії в районі м. Бахмут Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань внаслідок артилерійських обстрілів збройних формувань російської федерації та безпосередніх зіткнень з ворогом неподалік вказаного населеного пункту під час бою зник безвісти (а. с. 10).

32. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06 січня 1999 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а. с. 11).

33. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відділом поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється розшук ОСОБА_3 , кримінальне провадження № 0000053 від 01 лютого 2023 року (а. с. 13).

34. 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до міського голови Немирівської міської ради, у якій просив створити комісію для встановлення його фактичного проживання в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , як особи без реєстрації місця проживання за даною адресою (а. с. 14).

35. Розпорядженням міського голови Немирівської міської ради від 10 жовтня 2023 року № 245-Р створено тимчасову комісію для розгляду звернення ОСОБА_1 з метою підтвердження факту його постійного проживання в домоволодінні батька ОСОБА_3 (а. с. 15).

36. Актом від 13 жовтня 2023 року членами тимчасової комісії у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , створеної розпорядженням міського голови від 10 жовтня 2023 року № 245-р, в присутності сусідів-свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 встановлено, що гр. ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

37. Актом також встановлено те, що ОСОБА_1 взагалі не має місця реєстрації місця проживання. За вказаною адресою він не може зареєструватися, оскільки для реєстрації місця проживання потрібна згода його батька власника домоволодіння, який з ІНФОРМАЦІЯ_4 рахується зниклим безвісти. Іншого місця проживання на даний час ОСОБА_1 не має. (а. с.16-18).

38. Відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2023 року № 596, направленого ОСОБА_1 , виплата грошового забезпечення батька ОСОБА_3 не може бути здійснена в зв`язку з відсутністю підтверджуючого документа про спільне проживання на момент безвісти зникнення ОСОБА_3 (а. с. 12).

39. Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_3 (а. с. 21).

40. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за фізичною особою ОСОБА_3 відомостей про нерухоме майно у реєстрах відсутні (а. с.19-20).

Позиція Верховного Суду

41. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

42. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

43. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

44. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

45. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

46. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

47. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

48. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

49. Стаття 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, частиною другою цієї статті , зокрема, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

50. У Законі України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

51. Положеннями статті 6 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

52. Відповідно до абзацу першого, третього частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше. ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

53. Пунктом 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, визначено що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

54. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

55. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

56. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

57. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

58. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

59. Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

60. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

61. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

62. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач на підтвердження факту спільного проживання його разом з батьком надав акт від 13 жовтня 2023 року про встановлення факту проживання, складений членами тимчасової комісії у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , створеної розпорядженням міського голови від 10 жовтня 2023 року № 245-р, в присутності сусідів-свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким встановлено, що гр. ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

63. Також в матеріалах справи наявний акт від 13 жовтня 2023 року тимчасової комісії щодо розгляду звернення громадян, у якому комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає в домоволодінні його батька ОСОБА_3 за адресою:

АДРЕСА_4 . На підтвердження обставин, викладених в акті від 13 жовтня 2023 року, судами також враховано поясненнями свідків, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтвердили факт спільного проживання батька і сина разом за спільною адресою, а саме АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання.

65. В свою чергу ОСОБА_2 під час розгляду справи в силу положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надала доказів на спростування вимог позивача. Крім того, окрім відзиву та довідки про споживання газу, поданої до суду апеляційної інстанції, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували її заперечення щодо позовних вимог.

66. Доводи заявниці щодо необхідності розгляду вказаної справи в порядку окремого провадження, відхиляються колегією суддів, оскільки частина шоста статті 294 ЦПК України містить імперативну вимогу, згідно з якою якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Враховуючи те, що як і ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , претендують на виплату грошового забезпечення і запереченням встановлення такого факту проживання остання відповідно проти отримання позивачем такого грошового забезпечення, слід дійти висновку, що у сторін наявний спір про право.

67. Посилання заявниці на те, що батько позивача з 2017 року і до часу зникнення мав іншу сім`ю і проживав разом із співмешканкою та її неповнолітніми дітьми на орендованій квартирі, а не по АДРЕСА_1 , не підтверджені жодними доказами, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

68. Посилання заявниці на те, що в акті тимчасової комісії, яким встановлено що позивач фактично проживає за спірною адресою, але не зазначено період з якого саме часу позивач почав проживати, відхиляються колегією суддів, оскільки акт тимчасової комісії, складений у жовтні 2023 року, має на меті підтвердження факту фактичного проживання позивача за спірною адресою станом на момент його складення, а не встановлення початку проживання, що не входило до повноважень комісії.

69. Доводи щодо незначного споживання газу за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів оцінює скептично, оскільки такі обставини не можуть беззаперечно спростовувати доводи позивача про проживання ним разом із батьком.

70. Також відхиляються доводи заявниці неврахування судами копії акта службового розслідування від 15 лютого 2023 року, оскільки такий відсутній в матеріалах справи, доказів подання його заявницею матеріали справи не містять.

71. При цьому встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

72. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

73. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права.

74. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович