Справа № 559/5032/25
Провадження № 2/559/514/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Письмак Віта Юріївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Письмак В.Ю. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони по справі зустрічалися та перебували у близьких романтичних стосунках до 2020 року, у вказаний період часу позивачка завагітніла. Сторони мали намір зареєструвати шлюб, відповідач пропонував ОСОБА_1 переїхати проживати до нього, визнавав себе батьком дитини, однак в подальшому від цієї пропозиції відмовився, про причини відмови не повідомив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , де у графі «батько» вказано « ОСОБА_4 ». ОСОБА_1 стверджує, що відповідач по справі є біологічним батьком доньки - ОСОБА_5 , позивачка бажає юридично оформити батьківство з тією метою, аби дитина знала про свого батька та була пов`язана з ним відповідними сімейними правовідносинами.

На сьогоднішній день спільна донька сторін проживає з позивачкою, яка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати доньку ОСОБА_5 , а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом, однак самостійно робити це складно. Окрім того, зважаючи на той факт, що дитина маленька, їй постійно потрібен сторонній догляд, а тому влаштуватися на роботу вона не має змоги. Натомість відповідач по справі працевлаштований, згідно наявної у позивачки інформації працює за кордоном у Республіці Польща, матеріально спроможний утримувати свою доньку. Враховуючи викладене, звернулася із позовом до суду.

Згідно поданої представником відповідача заяви, ОСОБА_2 позовні вимоги визнає повністю, зазначив, що дійсно перебував у відносинах з позивачкою, та в них народилася дочка, визнає, що він дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначити підготовче засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

09.02.2026 від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність позивачки та представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

09.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_7 надійшла заява, згідно якої відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач наразі перебуває за кордом, тому немає можливості з`явитися в судове засідання, відтак просить розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника.

30.12.2025 від представника заінтересованої особи Дубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За змістом ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 11.02.2026, тобто дата складання повного тексту рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не порушує права інших осіб і не суперечить закону, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копії відомостей із застосунку ДІЯ щодо повних відомостей з актового запису про народження №5, її батьками значаться: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.11-13).

Згідно довідки Мильчанської сільської ради Дубенського району Рівненської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , про що свідчить відмітка її паспорті щодо зареєстрованого місця проживання (а.с.9,14).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису пр народження №2 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі «Відомості про батька» зазначено - " ОСОБА_4 ", підстава запису відомостей про батька - заява матері дитини ( ОСОБА_1 ) від 02.10.2020. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.48-49).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України, передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Тобто передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Пунктом 9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються.

Відповідно до п.п. 20 п. І Розділу III «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

П.2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є, в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу II «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до роз`яснень п.9 І Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон - не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Отож, з досліджених доказів, долучених до матеріалів справи встановлено, що у період до 2020 року сторони по справі перебували у близьких романтичних стосунках, у вказаний період позивачка завагітніла. Сторони мали намір зареєструвати шлюб, відповідач пропонував їй переїхати проживати до нього, визнавав себе батьком дитини, однак в подальшому відмовився від стосунків. На момент народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносини сторін були припинені. Однак, у свідоцтві про народження дитини у графі «Відомості про батька» зазначено - ОСОБА_4 , підстава запису відомостей про батька - заява матері дитини ( ОСОБА_1 ) від 02.10.2020. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Тобто, по-батькові дитини зазначено « ОСОБА_8 », що відповідає імені та по-батькові батька дитини, записаного за заявою матері у актовому записі й співпадає з іменем та по-батькові відповідача ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, оскільки факт батьківства ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов своє підтвердження з досліджених письмових доказів та особистого визнання позивачем факту батьківства, та які в своїй сукупності із встановленими обставинами дають підстави для висновку про підтвердження факту батьківства. Оцінивши в сукупності письмові докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи визнання відповідачем факту батьківства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Керуючись ст.126, 128 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.12,81,200,206,211,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Дубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження №5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 02.10.2020 року Виконавчим комітетом Мильчанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, а саме: виключити з актового запису відомості про батька « ОСОБА_4 », записати до графи «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 11.02.2026

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача адвокат Письмак Віта Юріївна, РНОКПП НОМЕР_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача адвокат Рідченко Марія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_6 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_7

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: вул. Мирогощанська, буд.52, м.Дубно, Рівненська область, , електронна адреса: .

Суддя О.М.Томілін