Справа № 756/663/26
Провадження № 2-з/756/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

представника позивачів - Кулакової С.С.,

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення доказів,

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Кулакова С.С. звернулася до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошової компенсації.

Одночасно з позовною заявою представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Кулакова С.С. подала заяву про забезпечення доказів. Заява обґрунтована тим, що заявники є батьками ОСОБА_4 (спадкодавець). 11.11.2016 спадкодавець та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1 . За час перебування у шлюбі спадкодавцем та ОСОБА_1 , як подружжям за період з 2019-2023 років було придбано рухоме та нерухоме майно. Крім того, влітку 2023 року подружжям було прийнято спільне рішення про відкриття стоматологічної клініки Dental Residence для створення якої використовувалися спільні кошти сім`ї. Придбання медичного обладнання, оренда приміщення, проведення ремонту та рекламна підтримка нового бізнесу здійснювалися за рахунок коштів, отриманих від спільної підприємницької діяльності подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 загинула. 01.08.2025 ОСОБА_1 подав заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабалії Є.О. про прийняття спадщини і тільки 06.08.2025 повідомив позивачів про заведення спадкової справи №13/2025 щодо майна померлої. 12.08.2025 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабалії Є.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . 07.11.2025 позивачі отримали від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, у разі смерті одного з подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 майна після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 повідомив заявників, що вони не отримають нічого зі спадкового майна після смерті їх доньки, що свідчить про загрозу відчуження спірних об`єктів. Зазначені обставини свідчать про те, що істотна частина доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, перебувають у володінні ОСОБА_1 , що створює ризик їх проховування, знищення або зміни. З огляду на це, між сторонами у справі є майновий спір, який стосується спадкування частини нерухомого майна (квартир), автомобіля та компенсації вартості майна, що використовується в діяльності ФОП ОСОБА_1 (стоматологічної клініки), яке є спільною сумісної власності подружжя ( ОСОБА_1 та Спадкодавиці), та щодо якого заявниками подано позов про визнання частки померлої у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності у порядку спадкування за законом, а також стягнення компенсації ринкової вартості частини майна, яке використовується ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності стоматологічної клініки. З метою забезпечення об`єктивного і всебічного розгляду справи, а також з урахуванням наявних ризиків приховування, знищення або втрати доказів з заявники вважають необхідним звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів. Стоматологічна клініка та її обладнання використовується ФОП ОСОБА_1 , проте 1/2 їх вартості належала померлій, оскільки в стоматологічну діяльність вкладались кошти подружжя, в тому числі від продажу спільного сумісного нерухомого майна. Таким чином, спадкова маса померлої включає 1/2 вартості майна, яке використовується ФОП ОСОБА_1 , орієнтована вартість 3 382 496,00 грн. Однак, оскільки ОСОБА_1 фактично набув одноособового володіння всією технікою, обладнанням, фінансово-бухгалтерською документацією, електронними носіями інформації та іншими матеріальними й нематеріальними активами, які використовувалися у діяльності клініки та мають істотне значення для встановлення походження, складу й вартості спірного майна, існує обгрунтований ризик їх приховування, знищення, підміни або відчуження, у тому числі шляхом переоформлення на третіх осіб, чи зміни його юридичної долі.З огляду на наведеня обставини, з метою належного обгрунтування вже поданих до суду позовних вимог, заявники мають намір звернутися до суб`єкта оціночної діяльності для укладення договору про надання послуг з метою виявлення і оцінки майна, що використовується ФОП ОСОБА_1 у професійній діяльності стоматологічної клініки та його оцінки з метою подальшого стягнення з ОСОБА_1 компенсації вартості частки спірного майна. Разом з тим, заявники самостійно не мають можливості отримати зазначені відомості. Ураховуючи викладене, заявники просять суд у порядку забезпечення доказів витребувати у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 докази та відомості шодо майна, речей, які використовуються ним у підприємницькій діяльності стоматологічної клініки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: інформацію про основні засоби стоматології, майно і устаткування, які використовувалися та/або використовуються у діяльності ФОП ОСОБА_1 ; інвентаризаційні описи, акти інвентаризації; бухгалтерську та фінансову документацію, у тому числі первинні облікові документи; податкові декларації та звітність, за період з серпня 2023 року по дату надання відповідної інформації. Забезпечити докази шляхом надання дозволу суб`єкту оціночної діяльності (оцінювачу, аудитору, експерту або іншій уповноваженій особі), з яким заявниками буде укладений договір про надання послуг на проведення огляду об`єкта дослідження, а саме: стоматологічної клініки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою опису, ідентифікації та оцінки майна, яке використовується ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності. Зобов`язати ОСОБА_1 допустити до огляду майна стоматологічної клініки за її місцезнаходженням: суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача, аудитора, експерта або іншій уповноваженій особі, заявників та їх представників, з можливістю здійснення фото- та відеозйомки, огляду, опису та фіксації наявного майна.

У судовому засіданні представник заявників підтримала подану заяву з підстав, викладених у заяві.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні заяви відмовити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія Є.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом норм ч.ч.1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно із вимог п.п. 4,5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як доказів при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній 26.11.2019 у справі №401/1824/17.

Слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто забезпечення доказів це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 901/845/18.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Крім того, на переконання суду, під час розгляду заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування мають бути наявні підстави вважати, що відповідні документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи з метою дієвості такого заходу, оскільки ухвала про забезпечення доказів шляхом їх витребування є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч. 11 ст. 118 ЦПК України).

Надавши оцінку заяві про забезпечення доказів з урахуванням викладених у ній обставин, суд дійшов висновку, що заява не відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст. 116 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання сторона позивача, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Сама по собі необхідність витребування документів, які сторона позивача не може отримати, не є достатньою підставою для забезпечення доказів шляхом їх витребування.

За таких обставин доводи сторони позивача про те, що не вжиття заходів забезпечення доказів може призвести до втрати доказів не є належним чином мотивованими, ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, заявники просять забезпечити докази шляхом надання дозволу суб`єкту оціночної діяльності (оцінювачу, аудитору, експерту або іншій уповноваженій особі), з яким заявниками буде укладений договір про надання послуг на проведення огляду об`єкта дослідження, а саме: стоматологічної клініки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з м е т о ю опису, ідентифікації та оцінки майна, яке використовується ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності.

Тому вказаний спосіб забезпечення доказу спрямований не з метою збереження (подання суду) доказу, який вже існує, але перебуває в іншої особи, а на його створення. При цьому реалізує його через інститут забезпечення доказів, що на думку суду не узгоджується саме з нормою ст. 116 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, ураховуючи, що заява, яка розглядається, не містить жодного обґрунтування про існування підстав припускати, що докази можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим, при цьому самі по собі доводи заявників про те, що означені докази необхідні для належного доведення обставин, викладених у позовній заяві, не є підставою для забезпечення доказів у порядку, визначеному ст. 116 ЦПК України, суд вважає, що у задоволенні заяви, слід відмовити.

Керуючись статтями 116, 118, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її прологошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 13.02.2025.

Суддя М. М. Ткач