Номер провадження № 2/521/2846/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» - не з`явився;

від ОСОБА_1 - адвокат Сулига С.О., на підстві ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У грудні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», в інтересах якого діє Близнюк В.О. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 04.03.2024 року № у розмірі 67442 грн. 40 коп., а також про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Зокрема, позов мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконуються свої зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення позикодавцю позичених коштів.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження справи, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17.12.2024 року у справі №521/19275/24 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 20.02.2025 року у справі 521/19275/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № від 04.03.2024 року у розмірі 65020 грн., судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

У грудні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сулиги Станіслава Олеговича (вх.№87343) про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20.02.2025 року у справі № 521/19275/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, у якій заявник просив суд скасувати вказане вище заочне рішення, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження і призначити підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14.01.2026 року у справі № 521/19275/24 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сулиги Станіслава Олеговича від 31.12.2025 року (вх.№87343) про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20.02.2025 року у справі № 521/19275/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково; заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20.02.2025 року у справі № 521/19275/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики скасовано; призначено дату судового розгляду.

27.01.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. №5577), у якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.

Зокрема, за доводами відзиву на позов відповідач, посилаючись на обставини, вказані позивачем у позові, вказав, що він визнає і не заперечує факт укладення в електронній формі договору надання грошових коштів у позику № від 04.03.2024 року та отримання ним від позивача суми грошових коштів у розмірі 10 000 грн.

Водночас, на переконання відповідача, у даному разі слід застосовувати законодавство у сфері захисту прав споживачів, оскільки як слідує з умов договору, укладеного між сторонами по справі, кредит є споживчим, оскільки наданий на споживчі потреби.

Окрім того, на переконання відповідача, враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати виконання ним обов`язку вручення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», то є цілком закономірним висновок, що у позивача не виник обов`язок дострокового повернення суми грошових коштів за договором, оскільки позивачем не було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту і така вимога відповідно не була отримана ним. З огляду на викладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для дострокового стягнення коштів за кредитним договором № від 04.03.2024 року.

Щодо заборгованості за відсотками, відповідач зауважив, що у відповідності до чинної станом на дату укладення договору ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Разом з цим, як вбачається з п.2.6. Договору, договором встановлено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього договору. Відтак, на переконання відповідача, із врахуванням наявних суперечливих та неоднозначних даних у розрахунку заборгованості за договором не є можливим перевірити правильність нарахування процентів за договором та ухвалити законне та обґрунтоване рішення у даній справі, відтак вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача процентів задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю належними доказами.

03.02.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№6938), у якій позивач, посилаючись на правомірність укладення договору в електронній формі шляхом підписання його електронними підписами, вказав, що Товариством враховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» зі змінами внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023 року, а також враховуючи користування позикою понад встановлений договором строк, нарахування процентів за користування позикою здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 2.2 % в день, що не суперечить (не суперечило) максимальному розміру денної процентної ставки.

На переконання позивача, представником відповідача не надано контррозрахунок заборгованості за порушення умов договору про надання грошових коштів у позику, а волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Щодо вимоги про повернення кредиту позивач вказав, що згідно п. 6.4 договору про надання грошових коштів у позику № від 04.03.2024 року, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет позичальника та/ або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. Відповідь на відзив судом долучена до матеріалів цивільної справи.

10.02.2026 року представник позивача звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з клопотанням про долучення доказів (вх. №8590), у якому просить суд долучити підтвердження відправлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачу до матеріалів справи № 521/19275/24, врахувати її під час розгляду цієї справи та винесення судового рішення. Клопотання судом долучено до матеріалів цивільної справи протокольною ухвалою під час судового засідання.

Зокрема, за доводами клопотання, позивач вказав, що згідно п. 6.4 договору про надання грошових коштів у позику № від 04.03.2024 року, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/ або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги, у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику вимоги та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги. В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30- го дня, з дня одержання вимоги, повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.

До зазначеного клопотання позивачем було долучено відповідь директора ТОВ «Мобізон» про направлення до електронного кабінету відповідача вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.04.2024 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, скерував до суду 12.02.2026 року заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник відповідача заперечував щодо позовних вимог, з мотивів, викладених письмово у відзиві на позов.

В судовому засіданні судом також вирішено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, заявленого позивачем. Протокольною ухвалою вказане клопотання задоволене, додаткові документи долучені до матеріалів цивільної справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявних у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

04.03.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № , який укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», шляхом перерахунку позики на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності.

Відповідно до п.2 Договору, визначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати всі інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту склала 10000 грн., строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, останній платіж з періодом внесення 10 днів.

Згідно п.2.5 Договору, вбачається, що детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у Договорі.

Пунктом 2.6. встановлено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Знижена процентна ставка 1.1% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Позичальник 14.03.2024 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Пунктом 6.4 договору визначено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/ або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги, у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику вимоги та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги. В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30- го дня, з дня одержання вимоги, повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.

Укладенню договору передувало направлення клієнтом позикодавцю відповідної анкети з особистою інформацією та інформацією стосовно кредиту.

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту сторони погодили Графік платежів з урахуванням зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає зобов`язання, передбачені договором.

З паспорту споживчого кредиту продукту «Стандартизована форма» до договору від 04.03.2024 року № , також підписаного позичальником, вбачається, що сторони договору позики погодили між собою умови договору, а саме його строк, процентну ставку, суму позики, тощо.

На підтвердження укладання договору позики між Кредитодавцем та Позичальноком встановлено, що позивач відправив на електронну пошту відповідача одноразові ідентифікатори для підпису договору позики та паспорту споживчого кредиту.

Згідно квитанції до платіжної інструкції № 19786-1354-91621822 від 04.03.2024 року, вбачається, що позивач здійснив на картку відповідача № НОМЕР_2 переказ коштів на суму 10000 грн.

Відповідно до відповіді директора ТОВ «МОБІЗОН» від 05.02.2026 року № 050226-01, 29.04.2024 року до особистого кабінету споживача із номером НОМЕР_3 було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань.

За розрахунком заборгованості, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 65020 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 55020 грн. - сума заборгованості за процентами, яка утворилася станом на 20.11 2024 року.

Доказів погашення заборгованості перед фінансовою установою з боку відповідача матеріали справи не містять.

Також, інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, матеріали справи не містять.

Окрім того судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи: Товариство з обмеженою відповідальністю з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА», у зв`язку із чим 08.09.2025 року внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача.

Також у матеріалах справи наявні письмові документи на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги відповідачу.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" ;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

У даній справі судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання позики.

Так, як встановлено судом, 04.03.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс», яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ІННОВА НОВА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № , який укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості. зворотності, платності.

На виконання умов вказаного вище договору, Товариство надало позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати всі інші обов`язки, передбачені договором. Сума позики склала 10000 грн., строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, останній платіж з періодом внесення 10 днів.

Судом у даній справі встановлено, що за доводами відзиву на позов, відповідачем факт одержання ним позики у розмірі 10000 грн. не заперечується жодним чином, з огляду на що, такі позовні вимоги потребують задоволення у повному обязі.

Разом з тим, судом у даній справі також встановлено, що відповідач не виконував взятих на нього зобов`язань щодо повернення тіла позики відповідно до затвердженого між сторонами графіку, з огляду на що, позивач звернувся до суду із позовом про дострокове повернення такої позики та процентів, нарахованих за її використання.

Так, судом у даній справі встановлено, що п. 6.4 договору визначено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/ або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги, у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику вимоги та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги. В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30- го дня, з дня одержання вимоги, повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялася досудова вимога в електронний кабінет позичальника, що останнім під час судового розгляду не спростовано, з огляду на що, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача про дострокове стягнення позичених коштів з відповідача щодо тіла позики. Враховуючи наведене, доводи відповідача з цього приводу, зазначені ним у відзиві на позов до уваги не приймаються.

Щодо вимог позивача про стягнення нарахованих процентів за користування позикою відповідачем, суд зазначає таке.

У даному разі, розлянувши питання нарахованих відсотків за користування позикою, суд вважає, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача 55020 грн., не є співмірним тілу позики - 10000, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами.

Так, у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі № 679/1103/23, зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).

Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 9.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 7.10.2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 рокуу справі № 679/1103/23 зазначено, що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів ОСОБА_1 щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

З огляду на зазначене, те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за договором позики від 04.03.2024 року № по процентам у розмірі 55020 грн. не є співрозмірною сумі позики за договором в розмірі 10000 грн., є непропорційно великою сумою відсотків, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до 20 000 грн.

Відтак, у даному разі, суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає вимоги позивача частково обґрунтованими, з огляду на що, його позовні вимоги поребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, суд виснує про те, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» за договором позики слід стягнути 30000 грн., з яких тіло позики - 10000 грн., відсотки за користування нею - 20000 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1117 грн. 51 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 530, 611, 612, 625-627, 1054-1055 ЦК України, ст. 2, 5, 10, 12, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, ) - заборгованість за договором позики № від 04.03.2024 року у розмірі 30000 грн., з яких: тіло позики - 10000 грн., відсотки за користування позикою - 20000 грн., судовий збір у розмірі 1117 грн. 51 коп.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення відсотків за договором позики у розмірі 35020 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступну і резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 23.02.2026 року.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23.02.2026 року.

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» ( 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя: Н.О. Шевчук