Справа № 642/724/26
Провадження № 2/642/817/26
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2026 року

Суддя Холодногірнського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

04.02.2026 до Холодногірського районного суду м. Харкова звернувся представник позивача з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначена заява не може бути прийнята до розгляду Холодногірським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з таких підстав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Як передбачено ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України під місцем проживання фізичної особи розуміється зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання особи підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно з ч. 10 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Аналізуючи зазначені норми права, вважаю, що єдиною офіційною адресою місця проживання особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання та відомості про таке місце проживання мають бути відображені в паспорті або іншому документі, що засвідчує право на постійне проживання в Україні.

Як вбачається матеріалів позовної заяви, представником позивача зазначена адреса місця проживання відповідача як: АДРЕСА_1 .

Судом було здійснено запит до електронного реєстру територіальної громади міста Харкова за параметрами запиту прізвища, ім`я, по батькові, дата та місце народження заявника та отримано відповідь, що у реєстрі територіальної громади міста Харкова відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру № 2332090 від 12.02.2026 та з долученої до позову копії паспорту відповідача, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане зареєстроване місце проживання підтверджується також даними, зазначеними в Кредитному договорі № від 18.06.2019.

При цьому суддя враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, згідно якої в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

ч. 9 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області» смт. Вергулівка увійшло до складу Кадіївської міської громади Алчевського району Луганської області, що відноситься до територіальної підсудності Стахановського міського суду Луганської області, який був перейменований на Кадіївський міський суд Луганської області.

Разом з цим, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (із змінами відповідно Наказу № 108 від 12 квітня 2024 року), розділу II. Тимчасово окупованою російською федерацією територією України є вся територія Алчевського району Луганської області з 07.04.2014 (UA0082097) де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» № 2710/38-14 від 02.09.2014, територіальну підсудність судових справ Кадіївського міського суду Луганської області була змінена на Сєвєродонецький міський суд Луганської області, який перейменований на Сіверськодонецький міський суд Луганської області.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції Закону № 2217-ІХ від 21.04.2022) передбачено, що у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судців».

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Луганської області)» змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області було змінено на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ щодо зміни найменувань місцевих загальних судів" було змінено назву Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Частина 1 ст.378 ЦПК України передбачає, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

У зв`язку з тим, що останнє відоме місце реєстрації відповідача відноситься до території смт. Вергулівка Луганської області, то суд прийшов до висновку про направлення матеріалів справи до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю), так як дана справа не підсудна Холодногірському районному суду м. Харкова.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 260, 315,316,353 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (51200, Україна, Самарівський р-н, Дніпропетровська область, місто Самар, вулиця Велика Ковалівка, будинок 10-б).

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів до Харківського апеляційного суду з дня отримання її копії.

Суддя В.Г. Пашнєв