Справа №402/707/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" лютого 2026 р. м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання - Хименко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання права власності позивачки в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 44,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до позову, ОСОБА_1 , є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений Малютяк А.В., державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області 13 травня 2015р. за реєстром № 655 на спадкове майно житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Про смерть ОСОБА_3 та існування заповіту від 13.05.2015р. позивачка дізналася на початку червня 2025 року та одразу звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

09.06.2025р. позивачка звернулась до нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. та дізналась про наявність заповіту на її ім`я. Вона звернулась із заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено через пропуск права подання заяви про прийняття спадщини та непідтвердження фактичного прийняття спадщини. Ще одним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , якій та заповіла іншу земельну ділянку, тому позивачка вказала її відповідачкою по справі.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час і місце судового розгляду оповіщені у встановленому законом порядку. Позивачка подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка - ОСОБА_2 направила до суду заяву, у якій підтвердила, що ОСОБА_3 за життя заповідала ОСОБА_1 будинок, а їй земельну ділянку. Зазначає, що успадкувала земельну ділянку, що була заповідана їй, а на будинок, що був заповіданий ОСОБА_1 не претендує, а тому позовні вимоги визнає у повному обсязі. Заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено:

З копії паспорту НОМЕР_1 , виданого Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 31.01.2003 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою України..

З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платників податків суд встановив, що ОСОБА_1 має ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Як суд встановив з копії заповіту ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Малютяк А.В. 13 травня 2015р. за реєстром № 655 ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії листа № 145-33.1-28 від 12.06.2025 року Благовіщенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит представниці позивачки адвоката Анікєєнко Є.О., ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з копії листа 126-01/16 від 09.06.2025 року приватним нотаріусом Голованівського районного територіального округу Кримською Н.П., було відмовлено ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 через пропуск строків подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно архівної довідки КП «БМБТІ» № 212 від 09.06.2025р., право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових книг КП «БМБТІ», за станом до 01.01.2013р. належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва №95 на право особистої власності на жилий будинок видано 25 березня 1988 року на підставі рішення виконкому Ульяновської районної ради н.д. № 77 від 21 березня 1988 року (реєстрова книга № 1 запис № 95).

Із пояснення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Т.С. від 24.07.2025 року № 118/01-16 встановлено, що ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 через пропуск строків подачі заяви про прийняття спадщини.

Із листа приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Т.С. від 18.04.2025 року № 71/02-14 встановлено, що ОСОБА_4 було повідомлено про наявність заповіту на її ім`я після смерті ОСОБА_3 .

Вивченням витребуваної судом спадкової справи № 43/2024 після смерті ОСОБА_3 судом встановлено:

- з заповіту ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Малютяк А.В. 13 травня 2015р. за реєстром № 655 ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

-як встановлено зі свідоцтва про смерть бланк НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-як вбачається з заяви від 08.03.2025 року ОСОБА_4 , та звернулась до нотаріуса із заявою про наявність заповіту на її користь ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-як вбачається з копії заяви ОСОБА_4 29.05.2025 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

з листа 09.06.2025 року приватним нотаріусом Голованівського районного територіального округу Кримською Н.П., було відмовлено ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 через пропуск строків подачі заяви про прийняття спадщини. .

- Як встановлено зі спадкової справи іншою спадкоємицею по справі є ОСОБА_2 , якій ОСОБА_1 за життя заповідала іншу, ніж спірна земельну ділянку, і яку та успадкувала.

-Спірний житловий будинок ніким не успадкований та не визнаний відумерлою спадщиною.

- ОСОБА_1 не була усунута від спадкування та не відмовлялась від спадщини.

Суд дійшов висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми:

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивакою строків прийняття спадщини, суд виходить з таких мотивів:

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

26 липня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 405/7058/19 вказав, що оскільки приватний нотаріус мала змогу за допомогою Єдиного демографічного реєстру встановити місце проживання спадкоємця за заповітом (позивачки), але не зробила цього, то опублікування нею знеособленого повідомлення про відкриття спадщини після смерті спадкодавця не є належним виконанням вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат», яке не гарантувало повідомлення відомого нотаріусу спадкоємця про відкриття спадщини та не сприяло здійсненню особистого розпорядження спадкодавця.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19, зазначивши, що «оскільки позивач не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт йому не повідомив, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», п. 2.2 гл. 9, пунктів 2.2 і 3.2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо про місце проживання або місце роботи спадкоємця. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку, зокрема те, що він не проживав спільно зі спадкодавцем, не мав спільного побуту, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивача не повідомив, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку».

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23, відступила від загального правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;

- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;

- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).

Таким чином, необізнаність спадкоємця за заповітом (який разом з цим не є спадкоємцем за законом) про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

З огляду на вказане суд виснує, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як вона дійсно не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті, про її смерть та існування заповіту дізналась лише на початку червня 2025р., а нотаріус всупереч вимогам ст.. 63 ЗУ «Про нотаріат» при оформленні спадку на інших спадкоємців на інше спадкове майно, що належало спадкодавцеві, не повідомила Позивача про смерть спадкодавця та відкриття спадщини.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (спадкоємці за законом).

Частиною 1ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Донька спадкодавця - ОСОБА_2 не прийняла спадщину (спірний житловий будинок) після смерті матері у встановлений законом спосіб та строк, фактично в управління та володіння спірним житловим будинком не вступала, до суду з приводу поновлення строку для прийняття спадщини не зверталася, однак вказана особа є належним відповідачем у даній як спадкоємець за законом власника житлового будинку ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п.1) ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином встановлено, що позивачка має право на спадкування вказаної земельної ділянки, що є власністю покійної матері, оскільки спадкодавця заповіла їй вказану земельну ділянку, позивачка не відмовлялась від спадщини, не була усунута від спадкування.

Керуючись п.1) ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 328, ст.1233, 1223 ЦК України, ст.ст.263-265, 272, 280 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Йосипівка, Ульяновського району, Кіровоградської області, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_2 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , поважними та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 44,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка:

- ім`я: ОСОБА_1 ;

- місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачка:

- ім`я: ОСОБА_2 ;

- місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: А. А. Бондаренко