Справа №627/591/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2026 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря судового засідання Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області заяву в.о. начальника Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області про роз`яснення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2026 року в.о. начальника відділу Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Олена Нагорна звернулася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 27 червня 2024 року по цивільній справі №627/591/24.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Зміївському відділі ДВС у Чугуївському районі перебуває виконавче провадження № 77654177 з примусового виконання виконавчого листа №627/591/24, виданого 24.03.2025 Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 16 травня 2024 року до закінчення навчання в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

03.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою ХАС від 10.03.2025 змінено рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.06.2024 та зменшено розмір аліментів з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.12.2025 складає 29988,58 грн, яка нарахована, виходячи із середньої заробітної плати по Чугуївському району Харківської області.

Боржник ОСОБА_2 звернувся із заявою до відділу ДВС, в якій просив звернутися до Краснокутського районного суду Харківської області за роз`ясненням рішення стосовно законності порядку нарахування аліментів, не застосовуючи норми ч.2 ст.195 СК України в частині нарахування аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки син ОСОБА_1 є повнолітнім, а судом не визначено обов`язків мінімального розміру сплати коштів на утримання повнолітнього сина, а передбачено саме сплату 1/7 частини всіх видів заробітку. Також зазначено, що він не отримує щомісячний заробіток, тому не повинен щомісячно сплачувати будь-які кошти. Окрім того, боржник ОСОБА_2 є членом ФГ «КОЛОС», не отримує заробітну плату, а отримує частку доходу у вигляді дивідендів, а також отримує дохід від орендної плати за пай, тому просить сукупний дохід від дивідендів та орендної плати за пай розподілити пропорційно на 12 місяців.

Відповідно до п.5.3 Закону України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків та інших осіб» - з фермерів та осіб, які працюють у сільському господарстві за сімейним підрозділом, утримання аліментів проводиться після реалізації продукції з власного господарства в кінці року.

У зв`язку із зазначеним, в.о. начальника відділу ДВС просить суд роз`яснити, чи зобов`язаний державний виконавець при здійсненні розрахунку зі сплати аліментів в даному випадку, а саме при нарахуванні аліментів боржнику, який є фермером та не маючи іншого доходу, застосовувати норму ч. 2 ст. 195 СК України в частині нарахування аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ухвалою судді Краснокутського районного суду Харківської області по заяві в.о. начальника відділу ДВС призначено судовий розгляд на 13 лютого 2026 року о 10.00 год з викликом учасників справи.

В судове засідання в.о. начальника Відділу ДВС Нагорна О. не з`явилася, хоча повідомлялася своєчасно та належним чином.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся телефонограмою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заперечення на заяву, в яких просить відмовити у роз`ясненні рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.06.2024 у справі №627/59/24, судове засідання проводити без його участі. Вказав, що у заяві про роз`яснення рішення має бути зазначено, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Вважає, що у рішенні Краснокутського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року по справі №627/591/24 із врахуванням рішення Харківського апеляційного суду від 10.03.2025 відсутні будь-які неясності, труднощі, у розумінні та трактуванні законодавчих норм та висновків, не припускається їх різного тлумачення, будь-яких перепон для реалізації даного судового рішення не існує.

Зазначив, що на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №627/591/24 від 24.03.2025, який позивачем було направлено до Зміївського відділу виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області. 03.04.2025 органом ДВС відкрито виконавче провадження №77654177 та винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 16 травня 2024 року до закінчення навчання у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років. У зв`язку з тим, що за результатом дій ДВС не встановлено ні місця офіційного працевлаштування відповідача (боржника), ні джерела отримання ним постійного доходу, виконавцем відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» щомісяця здійснювався розрахунок поточних аліментів та накопиченої заборгованості. В періоди, коли відповідачем не отримувалися доходи, виконавцем здійснювався систематичний розрахунок поточних сум аліментів та накопиченої суми заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати місцевості у розмірі 12373 грн, із визначенням суми аліментів у розмірі 1767,57 грн.

Станом на 12.02.2026 заборгованість зі сплати аліментів складає 30877,92 грн. Даний факт свідчить про систематичне невиконання боржником рішення суду та постанови виконавця.

Також вказав, що із змісту заяви встановлено, що вона ініційована відповідно до звернення відповідача, у якому ним ставиться під сумнів законність застосування норм ч. 2 ст. 195 СК України при визначенні розміру аліментів, оскільки позивач є повнолітнім. Однак, з цим позивач категорично не погоджується, оскільки ст. 201 СК України прямо визначає застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Тобто положення ст.195 СК України застосовуються до всіх видів аліментів. Також відповідачем засвідчено, що ним не отримується офіційний стабільний дохід у вигляді заробітної плати, а лише отримуються періодичні доходи від отриманих дивідендів як члена фермерського господарства та від надання земельної ділянки в оренду даному господарству. Окрім того, посилання в заяві на п.5.3 Закону України «Про перелік видів доході, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків та інших осіб» є незрозумілим та неправомірним, оскільки даного законодавчого акту взагалі не існує.

З вказаних підстав ОСОБА_1 вважає, що вимога про роз`яснення рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.06.2024 фактично полягає не у наданні роз`яснення, що стосується змісту прийнятих судами рішень, а зводиться до необхідності надання консультацій і роз`яснень з правових питань щодо порядку виконання рішення, що не може бути підставою для роз`яснення постанови, тобто заявник просить роз`яснити те, що знаходиться поза судовим рішенням, про роз`яснення якого подано заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Судом встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено: стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - з 16 травня 2024 року до закінчення навчання в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року по цивільній справі №627/591/24 рішення суду від 27 червня 2024 року змінено, а саме зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 16 травня 2024 року до закінчення навчання в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

24 березня 2025 року позивачу ОСОБА_1 видано виконавчий лист №627/591/24.

Із поданої заяви в.о. начальника відділу Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області вбачається, що державний виконавець не просить роз`яснити зміст самого рішення суду, а просить роз`яснити порядок виконання даного рішення.

Суд зазначає, що до встановлення порядку виконання виконавчого листа, необхідно пояснити, що згідно ч.1 ст. 271 ЦПК України вищевказана норма передбачає роз`яснення рішення суду, яке є незрозумілим, а не роз`яснення порядку виконання виконавчого листа. Порядок та умови здійснення виконавчого провадження, регламентуються розділами 4, 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявлені державним виконавцем питання є суто виконавчими і чітко врегульовані вищезазначеним законом «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Зміст поняття «спосіб виконання рішення» можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України, згідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: а) припинення дії, яка порушує право; б) відновлення становища, яке існувало до порушення; в) примусове виконання обов`язку в натурі; г) зміна правовідношення; д) припинення правовідношення; е) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; є) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тобто, при вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд за своє природою не є нормотворчим органом, уповноваженим встановлювати чи змінювати визначений законодавством порядок проведення виконавчих дій у разі зміни тих чи інших обставин при здійсненні виконавчого провадження.

Тому суд не може давати відповідні роз`яснення щодо порядку виконання виконавчого провадження.

За таких досліджених обставин, суд вважає, що обставини, які зазначені службовою особою органу виконавчої служби, не є підставою для застосування положень ст ст.271, 435 ЦПК України, а тому з цих підстав заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258-261, 271 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви в.о. начальника Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області про роз`яснення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

СУДДЯ Каліберда В. А.