Справа № 331/1141/26
Провадження № 2-з/331/11/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя Каретник Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя заявницею подано цивільний позов до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за продане майно. Невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми або майно, що належить відповідачу, в межах ціни позову, на думку заявниці, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає поверненню заявниці з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Захід забезпечення позову є хоча і тимчасовим, але суттєвим обмеженням прав певних осіб, яке застосовується наперед, до визнання особи, якої стосується захід забезпечення, відповідальною за порушення прав заявника та до встановлення судом дійсної наявності порушення права заявника. Тому захід забезпечення позову має бути найменш обтяжливим, і крім його співмірності має бути дійсно необхідним і таким, що є єдиною найбільш доцільною можливістю запобігти неможливості виконання рішення про задоволення позову.

Однак, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, зокрема, посилання на докази існування реальних ризиків неможливості виконання рішення суду в майбутньому чи утруднення його виконання в разі невжиття таких заходів, обґрунтування необхідності обрання саме такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові суми або майно відповідача, обґрунтування відповідності виду забезпечення позову, який просить вона застосувати, позовним вимогам, а також пропозицій заявниці щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки у даному випадку заява про забезпечення позову була подана ОСОБА_1 в електронній формі через систему «Електронний суд», заявниця повинна була сплатити судовий збір у сумі 532,48 грн. та додати до заяви документ, який підтверджує сплату судового збору.

Натомість, ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову документ, який підтверджує сплату судового збору, не долучила. Проте, у самій заяві про забезпечення позову вона просила надати їй розстрочку сплати судового збору за подання заяви до ухвалення рішення судом.

При вирішенні клопотання про надання розстрочки сплати судового збору суддя враховує, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Тлумачення ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При цьому, у п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, як, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Слід вказати на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Перевіривши доводи заявниці, вважаю за необхідне у задоволенні поданого клопотання про надання розстрочки сплати судового збору до ухвалення рішення відмовити, оскільки вказані нею обставини не підтверджують неможливість сплати судового збору та відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, саме на момент подання до суду відповідної заяви, оскільки долучена заявницею копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору була сформована станом на 03.12.2025 за період з січня до грудня 2024 року, а заяву про забезпечення позову нею було подано до суду 13.02.2026. При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік, тобто за весь 2025 рік, ОСОБА_1 до суду не подала.

При цьому, суддя звертає увагу на те, що ухвалою від 10 лютого 2026 року у справі № 331/1141/26, провадження № 2-з/331/10/2026, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання розстрочки сплати судового збору до ухвалення рішення було відмовлено з аналогічних підстав і заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було повернуто заявниці.

Проте, заявниця у даній заяві про забезпечення позову не навела жодних нових обставин і не долучила до заяви жодних нових доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

У той же час, суддя зазначає, що відмова у задоволенні клопотання про надання розстрочки сплати судового збору за подання заяви не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тому, зважаючи на наведені вище недоліки заяви про забезпечення позову, суддя вбачає підстави для її повернення заявниці.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання розстрочки сплати судового збору до ухвалення рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія КАРЕТНИК