Провадження № 2/554/1145/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просили: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 465367,18 грн. та судовий збір у розмірі 6980,51грн.

В обґрунтування позову зазначили, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладений договір страхування наземних транспортних засобів № 22965898 від 25.06.2024 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов?язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Highlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22.08.2024 р. у м. Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Highlander, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Mitsubishi Canter, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з постановою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави по справі № 554/9186/24 від 23.09.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП.

Згідно умов договору страхування наземних транспортних засобів № 22965898 від 25.06.2024 року одним із страхових випадків є Дорожньо-транспортна пригода (п. 4.1.1. договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (п. 5.1. договору страхування). Підставою для визначення розміру збитку є СТО, обрана страхувальником (п.5.2. договору страхування).

Відповідно до рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року вартість відновлювального ремонту Toyota Highlander, д.р.н. НОМЕР_2 складає 440024,10 грн.

Відповідно до умов договору страхування з рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року було виключено п. 9; 10; 22; 27; 28 на загальну суму - 19243,20 грн. (440024,10 грн. (сума рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року) - 19243,20 грн. (виключення з рахунку № 7581 від 16 вересня 2024 року) = 420780,90 грн.

Також відповідно до умов договору страхування з рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року було виключено позиції додаткового обладнання за позиціями, що стосуються захисної плівки, а саме п. 2; 4; 31; 38; 39; 40; 41; 72; 88; 90; 91; 95; 101; 102 на загальну суму:

66634,07 грн. ( 420780,90 грн. (сума рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року з урахуванням виключень п. 9; 10; 22; 27; 28 на загальну суму - 19243,20 грн.) - 66634,07 грн. (включення з рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року а саме п. 2; 4; 31; 38; 39; 40; 41; 72; 88; 90; 91; 95; 101; 102) = 354146,03 грн.

Згідно з додатком № 1 до договору страхування наземних транспортних засобів № 22965898 від 25.06.2024 року страхова сума за додатковим обладнанням (захисна плівка) складає 27228,00 грн. 354146,83 грн. (сума рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 року з урахуванням всіх виключень) + 27228,00 (страхова сума за додатковим обладнанням (захисна плівка) згідно з додатком № 1 до договору страхування) - 381374,83 грн.

381374,83 грн. сума страхового відшкодування, розрахованого згідно рахунку СТО № 7581 від 16 вересня 2024 та умов договору страхування.

Відповідно до рахунку СТО № 8365 від 14 жовтня 2024 року вартість відновлювального ремонту Toyota Highlander, д.р.н. НОМЕР_1 складає 86937,40 грн.

Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 465367,18 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 102 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується страховими актами № 2390473-1 від 01.10.2024 року; № 2390473-3 від 17.10.2024 року та платіжними інструкціями № 58193 від 01.10.2024 р.; № 60729 від 11.10.2024 р.; № 61930 від 17.10.2024 року.

Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 465367,18 грн.

Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо Т3 Mitsubishi Canter, д.р.н. НОМЕР_3 не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов?язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент події не була забезпечена за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи.

Згідно з постановою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави по справі № 554/9186/24 від 23.09.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП.

Просили суд задовольнити позов.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно зі ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із матеріалів справи вбачається, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладений договір страхування наземних транспортних засобів № 22965898 від 25.06.2024 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов?язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Highlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11-23).

22.08.2024 р. у м. Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Highlander, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Mitsubishi Canter, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с.32).

Згідно з постановою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави по справі № 554/9186/24 від 23.09.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП (а.с.34-35).

Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 465367,18 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 102 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується страховими актами № 2390473-1 від 01.10.2024 року; № 2390473-3 від 17.10.2024 року та платіжними інструкціями № 58193 від 01.10.2024 р.; № 60729 від 11.10.2024 р.; № 61930 від 17.10.2024 року (а.с. 39-50).

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 979 ЦК України, в редакції до 01.01.2025, яка діяла на момент укладення договору страхування, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).

Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Згідно зі статтею 980 ЦК України, в редакції до 01.01.2025, яка діяла на момент укладення договору страхування, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Починаючи з 01.01.2025 відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які спрямовані на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб підчас використання наземних транспортних засобів в Україні, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX.

Разом з тим, відповідно до абзацу першого пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.

Відповідно до абзацу шостого пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21травня 2024 року №3720-IX дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ПрАТ «СК «ВУСО»» та ОСОБА_2 , був укладений 25 червня 2024 року, тобто до введення в дію Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX. З урахуванням наведеного до правовідносин, які є предметом даного спору, застосовуються положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV в чинні на момент виникнення правовідносин редакції (далі Закон № 1961-IV).

Так, Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пунктом 1.8. частини 1 статті 1 Закону № 1961-IV страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 12.1статті 12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до статті 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суд вважає обґрунтованими і доведеними.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 6980,51 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст.22, 979, 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст.3, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.141, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 289, 354-355 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 465367,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» судовий збір в сумі 6980,51 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ВУСО», , адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.М.Бугрій