Справа № 490/9899/25
н/п 2/490/1259/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі Головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, держави російська федерація в особі Генерального консульства російської федерації в Женеві про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, держави російська федерація в особі Генерального консульства російської федерації в Женеві, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

26.11.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, держави російська федерація в особі Генерального консульства російської федерації в Женеві про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 25.12.2025 року на 16:00 в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12, каб. №11).

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, держави російська федерація в особі Генерального консульства російської федерації в Женеві про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації, залишено без руху та надано позивачу термін для виправлення вказаних недоліків строком 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 15000,00 грн, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 рокупозивачем було отримано 12.01.2026 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (Ф.119) в якому міститься підпис позивача про отримання.

15.01.2026 року позивачем до суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому міститься посилання на положення пункут 22 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", якою встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В якості додатку до клопотання про долучення документів до матеріалів справи від 15.01.2026 року долучена копія довідки від 06.05.2022 року №5138- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Оцінюючи виконання позивачем вимог ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 року, слід зазначити таке.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позовній заяві позивачем заявлено три вимоги майнового характеру, а саме:

стягнути на користь позивача з держави російська федерація в рахунок одноразового відшкодування моральної шкоди 1500000,00 грн;

стягнути на користь позивача з Держави Україна 1,00 грн в рахунок одноразового відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням права на мир;

стягнути на користь позивача з Держави Україна 1,00 грн в рахунок одноразового відшкодування моральної шкоди за порушення права на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

При цьому, пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Натомість, хоча позивачем і заявлено вимоги до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, не зазначено, що у даному випадку у позивача мали місце вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, з урахуванням як змісту позовних вимог так і підстав позову, позивач не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях щодо вимог про стягнення на його користь з держави російська федерація в рахунок одноразового відшкодування моральної шкоди 1500000,00 грн.

При цьому, посилання позивача на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, є безпідставним, до спірних правовідносин не застосовуються положення вказаного закону. Інших обставин, які б давали підстави для звільнення Позивача від сплати судового збору останнім у позові не зазначено і з долучених до нього матеріалів не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивач повинен був сплати судовий збір за подання такого позову (заявлення позовних вимог до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди) у загальному розмірі 15000,00 гривень і надати суду документ, що підтверджує його сплату.

На підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на пункт 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та надає копію довідки від 06.05.2022 року №5138- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, з якої вбачається, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Оцінюючи надані позивачем докази та наведені аргументи на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору суд зазначає, що з довідки від 06.05.2022 року №5138- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи вбачається, що позивач ОСОБА_1 06.05.2022 року виїхав з міста Миколаєва до міста Одеси.

В пункті 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

При цьому, ні Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, ні Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, місто Миколаїв не віднесено (відносилося) до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, а тому переїзд позивача з міста Миколаєва до міста Одеси не можна розцінювати як вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України.

Таким чином, позивачем ні в позовній заяві, ні в заяві про долучення документів до матеріалів справи від 15.01.2026 року не надано доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, а також не надано доказів сплати судового збору відповідно до вимог ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 року.

Станом на 27.01.2026 року, позивач, відповідно до ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.12.2025 року, не виконав вимоги у встановлений судом строк та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові, станом на сьогоднішній день не звертався, тому згідно частини 3 статті 185 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Частиною 5 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно частини 6 статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до частини 2 статті 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 258 - 261 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, держави російська федерація в особі Генерального консульства російської федерації в Женеві про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Саламатін