УХВАЛА

Справа № 564/738/26

24 лютого 2026 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Снітчук Р.М.,

перевіривши в м. Костопіль заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що смерть її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинена захворюванням, отриманим ним під час безпосередньої участі у бойових діях при проходженні військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_2 15.06.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації. Перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 15.06.2022 року. 19.07.2023 року отримав статус учасника бойових дій, посвідчення серії НОМЕР_2 .

З 30.05.2023 по 10.08.2023 проходив лікування в КП «Криворізький «Протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом лівобічний осумкований плеврит, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного, санаторного) хворого № 975.

Згідно проведеного 28.08.2023 медичного огляду ВЛК в/ч НОМЕР_3 діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ВДТБ (19.05.2023) легень, дисемінований Дестр-, М-, МГ+, Ріф-, Ког2 (2023р). Наслідки дренування лівої плевральної порожнини (03.2023) з приводу лівобічного ексудативного плевриту, у вигляді облітерованого лівого реберно-діафрагмального синусу, є захворюваннями, які пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі статті 26, 46в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_2 обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

19.10.2023 на адресу військової частини було скеровано рекомендаційний лист про призначення солдата ОСОБА_2 на вакантну посаду гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " Сухопутних військ Збройних Сил України, шпк "солдат", ВОС-103061А, штат №43/068-01, тарифний розряд - 4, посадовий оклад - 2730 грн.

20.11.2023 ОСОБА_2 проходив огляд у КЗ ДОКЛПО ФТИЗІАТРІЯ» та встановлено діагноз ВДТБ (19.05.2023) легень, дисемінований Дестр-, М-, МГ+, Ріф-, Ког2 (2023р). Наслідки дренування лівої плевральної порожнини (03.2023) з приводу лівобічного ексудативного плевриту, у вигляді облітерованого лівого реберно-діафрагмального синусу.

02.12.2023 солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , повторно звернувся з проханням про переведення його для подальшого проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку з обмеженою придатністю до проходження військової служби за станом здоров`я.

Стан здоров`я ОСОБА_2 погіршувався, що підтверджується висновками КЗ ДОКЛПО «ФТИЗІАТРІЯ» (20.11.2023). В результаті захворювання, отриманого під час служби, ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер. Довідкою №120 встановлено причину смерті двобічна гнійна тотальна бронхо-пневмонія.

Наявні документи (медичні висновки, виписки, довідки ВЛК) підтверджують, що захворювання ОСОБА_2 виникло під час проходження військової служби та було безпосередньо пов`язане з умовами служби. Його смерть настала внаслідок ускладнень цього захворювання, однак у наданих офіційних висновках відсутнє пряме підтвердження зв`язку між смертю і захворюванням, пов`язаним із військовою службою.

Відповідно до п. п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року одноразова грошова допомога призначається у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Встановлення факту настання ІНФОРМАЦІЯ_3 смерті її сина ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, отриманого під час його безпосередньої участі у бойових діях при проходженні військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, їй необхідне для отримання одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї військовослужбовця, смерть якого настала в період проходження військової служби.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21 року висловлено правову позицію, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ст.17 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (далі Закон №1932-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За приписами Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII), громадяни України зобов`язані виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у період особливого стану.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст.1 Закону №1932-XII).

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).

За приписами п.2 Положення №1153/2008, громадяни проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Соціальні гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в особливий період передбачає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ст.3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється також на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Статтею 15 Закону №2011-XII врегульовано порядок пенсійного забезпечення і допомоги, у тому числі і членам сімей військовослужбовців, які померли під час військової служби, а статтею 16 передбачено одноразову грошову допомогу у разі, зокрема, загибелі (смерті), військовослужбовців.

Згідно з п.4 ст.16-1 Закону №2011-XII, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать батьки.

Розмір одноразової грошової допомоги встановлено ст.16-2 Закону №2011-XII.

Механізм призначення і виплати зазначеної одноразової грошової допомоги визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975).

Аналіз змісту статей 16 та 16-2 Закону №2011-XII, норм Порядку №975 дає підстави для висновку, що розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті членам сімей загиблих (померлих) осіб, залежить від причини та обставин загибелі (смерті) військовослужбовця.

Придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям визначає військово-лікарська експертиза (ст.70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII (далі - Закон №2801-XII)).

Цією ж статтею передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок проведення військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.1.1 гл.1 розд. І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.1.3 гл.1 розд. І Положення №402, основним завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно із п.20.7 гл.20 розд. ІІ Положення №402, постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення. (п.21.3 гл.21 розд.І Положення № 402).

Пунктом 21.9 гл.21 розд.ІІ Положення №402 передбачено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.

Згідно з п.21.30 гл.20 розд.ІІ Положення №402, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.

За приписами п.21.5 розд.ІІ Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Пунктом 21.25 глави ІІ Положення №402 передбачено, що при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що для визначення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 саме ВЛК належить встановити, чи виникло зазначене захворювання в період служби у військовій частині, що входить до складу діючої армії, або ж виникло до цього та розвинулося у період військової служби.

Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, оформлюють документи для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві (п.9 Положення №154).

Згідно з пунктом 21.25 глави 21 розділу II Положення № 402 для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються передбачені цим пунктом документи (засвідчені копії документів).

Із наданих письмових доказів вбачається, що заявником не дотримано вищевказаних вимог щодо звернення до ТЦКСП, штатної ВЛК із заявою про прийняття постанови про причинний зв`язок щодо настання смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричиненої захворюванням, отриманим ним під час безпосередньої участі у бойових діях при проходження військової служби.

У постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 283/1199/23 (провадження № 283/1199/23) зазначено, якщо розгляд заяви про встановлення факту віднесено до повноважень інших органів і за законом цей факт не підлягає судовому розгляду, оскільки чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення цього факту, є правильною відмова у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті186 ЦПК України.

В обгрунтування цього висновку Верховний Суд покликався на те, що суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Разом із тим чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення зазначного юридичного факту, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства.

Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції.

Оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 віднесено до повноважень інших органів і вона за законом не підлягає судовому розгляду, вважаю за вірне відмовити у відкритті провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті186 ЦПК України.

Питання повернення судового збору може бути вирішено в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за клопотанням особи яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного і керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. 258-261, 315, 318 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення

Ухвалу про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Повний тест ухвали складено 24 лютого 2026 року.

Суддя: Снітчук Р.М.