Справа № 390/3013/25
Провадження № 2/390/1636/25
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

"16" лютого 2026 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Петренко В.Р.,

за участю представника позивача - адвоката Іващенка А.І.,

представник відповідача - адвоката Цехмістера Є.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іващенко Андрій Іванович, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

До Кропивницького районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Іващенко Андрій Іванович, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В підготовчому судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання про направлення цивільної справи за підсудністю, оскільки фактично спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються майна ОСОБА_3 .

Представник позивача - адвокат Іващенко А.І. заперечував щодо направлення справи за підсудністю, оскільки вважає, що спір безпосередньо стосується останнього заповіту, складеного ОСОБА_3 , тому підсудність визначена правильно за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Представник відповідача адвокат Цехмістер Є.В. щодо питання про направлення справи за підсудністю поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи в межах поставленого питання, приходить до наступного.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також до позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів (правочинів) щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту своєї бабусі ОСОБА_3 , яка заповіла своє майно на користь ОСОБА_2 .

Бабусі позивача належала, зокрема земельна ділянка, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Позивач вважає, що її права як спадкоємиці за заповітом порушені, оскільки під час посвідчення останнього заповіту її бабуся тяжко хворіла, а тому не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

З копії спадкової справи № 5/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що померла усе своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_2 . Земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,67 га, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, належна ОСОБА_3 на підставі державного акту ЯБ № 495785.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами у цій справі виник саме з приводу визнання недійсним заповіту, яким померла ОСОБА_3 заповідала все своє майно відповідачу, в тому числі і нерухоме майно (земельну ділянку), а тому підсудність цієї справи визначається за правилом виключної підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За адміністративно територіальним поділом земельна ділянка відноситься до Бериславського району Херсонської області, на який поширюється територіальна юрисдикція Бериславського районного суду Херсонської області.

Відповідно до ч. 7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Враховуючи наявність безпекових загроз на території Херсонської області, Вища рада правосуддя рішенням від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 змінила з 01 червня 2023 року територіальну підсудність судових справ, які, зокрема, належали Бериславському районному суду Херсонської області шляхом їх передачі до Великоолександрівського районного суду Херсонської області.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За наведених вище обставин, враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу щодо заповіту, який стосується, зокрема, нерухомого майна та на цю категорію справ поширюється дія правила про виключну підсудність, суд вважає, що справа не підсудна Кропивницькому районному суду Кіровоградської області та підлягає передачі до Великоолександрівського районного суду Херсонської області, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження спірного нерухомого майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 197, 260, 353, 354, 378 ЦПК України, суддя

постановив:

Цивільну справу № 390/3013/25 (провадження № 2/390/1636/25) за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені та в інтересах якої діє адвокат Іващенко Андрій Іванович (01032, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, б. 16), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про визнання заповіту недійсним передати на розгляд до Великоолександрівського районного суду Херсонської області.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Передати справу на розгляд Великоолександрівського районного суду Херсонської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Квітка