Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2026 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Репушевської О.В.;

за участі секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смтКриве Озеро, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/1470/25 за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кривоозерська селищна рада Первомайського району

Миколаївської області,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Мотивує тим, що він являється спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було роз`яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки договір №4532 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 16 вересня 1999 року, посвідчений Первомайською філією Універсальної Біржі "Південь", за яким ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок, що в АДРЕСА_1 , нотаріально не посвідчений. В зв`язку з чим, просить про задоволення позовних вимог.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надав письмову заяви, відповідно до якої просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Положеннями ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним.

Судом встановлено, що 16 вересня 1999 року на Первомайській філії Універсальної Біржі "Південь" було посвідчено договір №4532 про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , який укладено між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 (а.с.10).

На підставі вказаного договору, право власності на вищевказаний житловий будинок, зареєстрований за ОСОБА_1 в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 жовтня 1999 року, про що міститься запис в реєстровій книзі №20 стор.27, за реєстровим №2858, що підтверджується даними реєстраційного напису(зворот а.с.10) та випискою підтвердження чинності запису(а.с.15).

Норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (1999 рік) норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Відповідно до положень ст.227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Судом встановлено, що, сторони відповідно до вищезазначеного договору свої зобов`язання виконали. Позивач ОСОБА_1 сплатив обумовлену договором вартість будинку, зареєстрував право власності в БТІ, а відповідач прийняв кошти за будинок та передав будинок у власність позивача.

Виконати вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано за позивачем 27 жовтня 1999 року, а продавець будинку померла, що підтверджується даними копії актового запису про смерть №13 від 23 січня 2018 року, який складений Кривоозерським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області(32).

Так, ч.2 ст.9 ЖК України передбачалося, що "Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України".

Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торгівельних операцій.

Положеннями ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю продаж, поставку та обмін товарів, допущених для обігу на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121, одним з правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею (п.9 Додатку №1).

Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5, прямо передбачалося, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі.

З досліджених судом доказів встановлено, що дійсно сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, а саме позивач прийняв зазначене майно та документи, сплатив ОСОБА_2 за житловий будинок грошові кошти та користувався ним.

Враховуючи те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо, то суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Розглядаючи позовні вимоги щрдо визання права вланості на житловий будинок, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерською селищною радою Первомайського району Миколаївській області 02 квітня 2025 року.

Спадкоємцем за законом на спадщину після смерті ОСОБА_1 є позивач ОСОБА_1 як брат спадкодавця, що підтверджується даними їх свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 , виданого Кривоозерським рай бюро ЗАГС 25 березня 1970 року, та серія НОМЕР_3 , виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГС Миколаївської області 03 жовтня 1989 року(а.с.7).

Приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Шинкарук Н.І. позивачу роз`яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки договір №4532 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 16 вересня 1999 року, посвідчений Первомайською філією Універсальної Біржі "Південь", за яким ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок, що в АДРЕСА_1 , нотаріально не посвідчений(а.с.8).

Відповідно до положень п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності(ст.392 ЦК України).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 ЦК України і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , спадковий житловий будинок побудований в 1969 році(а.с.11-14).

Отже, судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , може спадкуватись після смерті ОСОБА_1 як об`єкт права власності - нерухоме майно, тому наявні підстави для визнання права власності на вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, за позивачем в порядку спадкування за законом.

У відповідності до нормативних положень ЦК України - ст.ст.1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Курячелозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області.

На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Суд враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 81, 200, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, - задовольнити.

Договір №4532 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 16 вересня 1999 року, посвідчений Первомайською філією Універсальної Біржі "Південь", а саме житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 лютого 2026 року.

Суддя :