Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/1071/25

Провадження №2/377/56/26

10 лютого 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Кононової Н.О., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник Захарова К.Р., посилаючись на статті 509, 525-527, 530, частину 1 статті 598, статті 599, 610, частину 2 статті 615, статті 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.01.2025 в розмірі 82 719,08 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 03.04.2020 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті. Відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 20.01.2025 підписав паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. В подальшому, із відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано кредитний договір б/н від 20.01.2025 про надання строкового кредиту у розмірі 70 000 гривень, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31 %. Додатково із відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний Графік кредиту. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та Графіку кредиту. Таким чином, у порушення умов договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором відповідно до Графіку кредиту не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 22.09.2025 має заборгованість 82 719,08 гривень, яка складається з наступного: 70 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12 719,08 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, яка підлягає стягненню з урахуванням положень статей 525-526, 530, 610, 628, 1049-1050 ЦК України з відповідача на користь позивача (а. с. 3-6).

Ухвалою судді від 14 листопада 2025 року, після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам частини першої статті 177 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків (а. с. 63-64).

Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24 грудня 2025 року (а. с. 79-80).

Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 21 січня 2026 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 95-96).

Ухвалою суду від 21 січня 2026 року судовий розгляд справи було відкладено на 10 лютого 2026 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України (а. с. 109-110).

Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду від представника позивача Забуги В.В. надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. 09 лютого 2026 року від представника позивача Забуги В.В. надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що 21.02.2025 виник перший прострочений платіж (порушення зобов`язання). З 21.02.2025 по 19.08.2025 період тривання відкладальної обставини (180 календарних днів безперервного порушення). 20.08.2025 181-й день, дата настання наслідків, передбачених п. 4.9. договору. Таким чином, з 20 серпня 2025 року відповідач зобов`язаний повернути банку всю суму фактично отриманого кредиту, нараховані проценти та пеню. Даний механізм є погодженою сторонами формою дострокового стягнення, яка не потребує додаткового направлення окремих вимог, оскільки момент настання обов`язку чітко визначений умовами договору, з якими відповідач погодився при підписанні вказаного кредитного договору (а. с. 105).

Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою та доданими документами повернуто до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку ОСОБА_1 , якому адресовано судову повістку разом із доданими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 лютого 2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг власноруч на планшеті (далі Заява) (а. с. 10-15).

Відповідно до умов Заяви, відповідач, який діє на підставі власного волевиявлення, згідно статті 634 Цивільного кодексу України приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 року.

В підпункті 1.2. «Основні умови кредитування» пункту 1 «Істотні та інші умови Договору «Кредитні картки» Заяви визначені основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 гривень для карт «Універсальна», 75 000 гривень для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування - 20 років; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом.

Згідно з підпунктом 1.3. пункту 1 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», процентна ставка: 43,2 % - для карт Універсальна; 42.0 % - для карт Універсальна Gold; тип процентної ставки фіксована; порядок зміни змінюваної процентної ставки - змінюваної ставки немає.

Підпунктом 1.4. пункту 1 вказаної Заяви визначений порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення - повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100 % від заборгованості.

Як вбачається з підпункту 9.5. пункту 1 «Додаткова інформація», процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, 86.4 % - для карт Універсальна; 84.0 % - для карт Універсальна Gold.

20 січня 2025 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н від 20.01.2025. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем ОСОБА_1 простим електронним підписом (далі кредитний договір) (а. с. 16-21).

Відповідно до пункту 1 кредитного договору «Істотні умови кредитування, терміни та поняття», тип кредиту - строковий кредит; сума кредиту 70 000 гривень; строк кредитування 36 місяців; процентна ставка - 31% річних; тип процентної ставки - фіксована; орієнтована реальна річна процентна ставка 36,38% річних; кількість та розмір платежів, періодичність внесення - платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів (додаток 1 до цього договору). Платіж розраховується за ануїтетним графіком; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором: інші платежі - в разі:- неповернення позичальником кредиту в строк, зазначений в Графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або;- в разі настання обставин, передбачених пунктом 3.3.2. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку дії договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін в розмірі 60 % річних від простроченої заборгованості.

Згідно з пунктом 4.9. кредитного договору, сторони, керуючись статтею 212 Цивільного кодексу України, домовилися про те, що цей договір, в частині настання прав та обов`язків сторін щодо надання банком та повернення позичальником кредиту зі сплатою процентів на користь банку, укладається під відкладальну обставину. Сторони встановили, що відкладальною обставиною за цим договором є порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (його частини), що триває протягом 180-ти календарних днів з дати прострочення цього зобов`язання. Наслідком настання відкладальної обставини є виникнення зобов`язання позичальника не пізніше 180-го календарного дня повернути банку всю суму фактично отриманого кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, неустойку та інші платежі відповідно до умов цього договору.

20 січня 2025 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк» простим електронним підписом, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а. с. 28-33).

До позовної заяви на обґрунтування заявлених позовних вимог банк додав розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 20.01.2025 по 24.09.2025, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а. с.8-9, 78).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 відбувся 20.01.2025, 20.01.2025 встановлення кредитного ліміту 70 000 гривень; 20.01.2025 зменшення кредитного ліміту до 70 000 гривень (а. с. 9).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.01.2025, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 20.01.2025 станом на 22.09.2025 становить в загальному розмірі 82 719,08 гривень, яка складається з наступного: 70 000 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12 719,08 гривень заборгованість за простроченими процентами (а. с. 78).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; (пункт 1 частини другої).

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як зазначено у статті 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використав простий електронний підпис відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження ідентифікації та отримання ОТР пароля.

У частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22 вересня 2025 року, який доданий до позовної заяви, виписки по картковому рахунку відповідача за період з 20 січня 2025 року по 24 вересня 2025 року, вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі кредитного договору № б/н від 20 січня 2025 року, але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 82 719,08 гривень, яка складається з наступного: 70 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 12 719,08 гривень заборгованість за простроченими процентами, нарахованими, виходячи із процентної ставки 31,00 % річних, що була зазначена у кредитному договорі № б/н від 20.01.2025. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням положень пункту 4.9. кредитного договору, оскільки з 21.02.2025 по 19.08.2025 протягом 180 календарних днів відповідач не сплачував заборгованість за кредитним договором, тому з 20.08.2025 у відповідача виник обов`язок повернути позивачу суму отриманого кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом за вказаний період. У виписці по картковому рахунку відображені операції щодо формування заборгованості та нарахування процентів за користування кредитом у відповідному розмірі, отже, є належним доказом на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитом та процентами. (а. с. 8, 78).

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості.

Таким чином, відповідач, підписавши кредитний договір № б/н від 20 січня 2025 року, погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, вказаними в цьому договорі, в тому числі і щодо процентної ставки за користування кредитними коштами. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем зазначених заяв відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.01.2025 в розмірі 82 719,08 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 70 000 гривень та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 12 719,08 гривень.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.01.2025 в розмірі 82 719,08 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 70 000 гривень та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 12 719,08 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 10 лютого 2026 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька