Єдиний унікальний номер №538/1857/25
Провадження №6/538/6/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області області у складі: головуючої судді Кунець М.Г., за участю секретаря судового засідання Петрової С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Лохвиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі № 538/1857/25 за позовом Акціонерного товариства «Такскомбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

До Лохвицького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з заявою про відстрочення виконання рішення суду у справі № 538/1857/25 за позовом Акціонерного товариства «Такскомбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2026 для розгляду судової справи № 538/1857/25 (провадження № 6/538/6/26) визначено суддю Лохвицького районного суду Полтавської області Кунець М.Г..

Рішенням Лохвицького районного суду від 28 листопада 2025 року задоволено позовні вимоги акціонерного товариства «Такскомбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Такскомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 613 (шістдесят тисяч шістсот тринадцять) гривень 84 копійки, а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

19 січня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення від 28.11.2025 року, на строк, необхідний для подання та вирішення питання щодо апеляційної скарги.

У судове засідання заявниця не з`явилася, одначе на адресу суду подала заяву про перенесення судового засідання через хворобу.

Представник АТ "Таскомбанк" у судове засідання не з`явився, подавши на адресу суду заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Частиною 2 ст. 435 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд, вважає, що неприбуття в судове засідання заявниці з підстав, вказаних у заяві є неповажними, так як не підтверджені належними доказами.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву за відсутності сторін. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду від 28 листопада 2025 року задоволено позовні вимоги акціонерного товариства «Такскомбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Такскомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 613 (шістдесят тисяч шістсот тринадцять) гривень 84 копійки, а також удовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

На час розгляду заяви рішення Лохвицького районного суду від 28 листопада 2025 року набрало законної сили, проте виконавчий документ не видавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Стаття 435 ЦПК України регулює питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Так, відповідно до вказаної статті, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року (справа № 61-15140св18) зазначив, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Фактично, чинне законодавством не містить вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки виконання рішення, тому суд у кожній конкретній справі з врахуванням всіх обставин справи, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочення виконання судового рішення.

Водночас, матеріали заяви не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вагомих обставин у заявниці, на підсатаві яких суд може відстрочити виконання рішення суду.

Як зазначається в заяві, заявниця має намір оскаржити зазначене рішення суду, подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який було пропущено з поважних причин, зокрема: тривале погіршення стану психічного здоров`я, адаптивний розлад, депресія, а також відсутність можливості отримати безоплатну правову допомогу у місті Лохвиця. Вказані фактори обмежували заявницю реалізувати її право на апеляційне оскарження рішення суду, а тому просить відстрочити виконання вказаного рішення суду.

Представник ТОВ "Таскомбанк" в поданому запереченні на заяву про відстрочення виконання рішення суду просив відмовити у задоволенні заяви відповідачки, оскільки подане нею клопотання із вказаних причин, свідчить про бажання ухилитися від виконання зобов`язань. Заявницею не надано доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію нею процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема на своєчасне подання апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення/відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках.

Натомість заявницею не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 77, 78, 81 ЦПК України, на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють оскарження та в послідуючому виконання рішення суду, а відтак обставини на які посилається заявниця, не є такими обставинами, які б свідчили про їх винятковість, не надано доказів подачі нею апеляційної скарги, та належних доказів про те, що станом на день розгляду цієї заяви у боржниці немає фінансової можливості виконати рішення суду.

Таким чином, ОСОБА_1 не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Норми чинного законодавства допускають відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для відстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви щодо відстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 35, 258-261,368, 435 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі № 538/1857/25 за позовом Акціонерного товариства «Такскомбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ