У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б., з участю секретаря Арбуза Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про розстрочку виконання судового рішення, мотивуючи тим, що 17.12.2025 Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення по справі № 466/7692/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості в розмірі 18 919,60 гривень.

Оскільки на даний момент у неї відсутня можливість виплатити кошти у повному обсязі, тому просить розстрочити виконання даного судового рішення на дванадцять місяців рівними частинами.

Учасники справи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду клопотання належним чином. Втім боржник через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, вимоги заяви підтримує повністю, а також в такій додатково повідомила, що прізвище « ОСОБА_2 » змінила на « ОСОБА_3 » у зв`язку із одруженням.

За таких обставин суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про розстрочку виконання судового рішення, відтак клопотання слід розглядати за відсутності учасників справина підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення ухвали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд вважає, що його неявка не перешкоджає вирішенню питання про розстрочку виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи клопотання, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до часткового задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що 17.12.2025 Франківським районним судом м. Львова було ухвалено заочне рішення по справі №466/7692/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 1355-7939 від 27.02.2024 в загальному розмірі 16 800 гривень та судові витрати у розмірі 2 119,60 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 18 919 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 60 копійок. В решті позову відмовлено.

Як вбачається із долученого витягу з актового запису про шлюб №114 від 27.08.2025, що відповідачка ОСОБА_4 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 », а відтак слід вважати належним відповідачем у даній справі - ОСОБА_5 .

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи суму заборгованості та те, що ОСОБА_1 навчається на платній основі в Національному університеті «Львівська політехніка», що стверджується копією договору №45-16 від 15.08.2022 про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка»; оплачує значні кошти на навчання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №51781 від 15.08.2022 на суму 15 030 гривень, квитанцією до прибуткового касового ордеру №52135 від 22.08.2023 на суму 15 030 гривень та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.1 від 25.01.2023 на суму 15 030 гривень; немає нерухомого майна у власності, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №460358527 від 15.01.2026; не отримує значних доходів, що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.01.2026; одружена, що підтверджується витяг з актового запису про шлюб №114 від 27.08.2025, відтак не має матеріальної можливості сплатити присуджену суму заборгованості одночасно, що значно ускладнює виконання рішення суду, а також бажання боржника повернути заборгованість стягувачу шляхом розстрочення виконання судового рішення, тому суд вважає за можливе клопотання ОСОБА_1 частково задоволити.

Керуючись ст.ст. 211, 247, 260, 261, 353, 354, 435 ЦПК України, ст.ст. 12, 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 , про розстрочку виконання судового рішення, частково задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , виконання заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2025 у справі № 466/7692/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором терміном на 11 (одинадцять) місяців з дня набрання ухвали суду законної сили, шляхом сплати щомісячного платежу протягом 10 місяців в розмірі 1 719,96 гривень, останнього (11) місяця - 1720 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 26.01.2026.

Суддя Кушнір Б.Б.