Справа № 638/151/26
Провадження № 2-о/638/3/26
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Тимченко А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО,-

У С Т А Н ОВ И В :

До Шевченківського районного суду міста Харкова звернувся заявник ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті особи батька ОСОБА_2 , яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО.

05 січня 2026 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Тимченку А.М.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне залишити заяву без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першоїстатті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першоїстатті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-другастатті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду.

При цьому, слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України(частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

У Постанові від 28 лютого 2024 року по справі № 506/358/22, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина другастатті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першоїстатті 315 ЦПК України).

Відповідно до змісту зави та доданих документів, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 червня 2024 року у справі № 638/3489/24 визнано безвісно відсутнім громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 3ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з ч. 4ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки. При цьому, заінтересованими особами є особи, що беруть участь у справі та мають юридичну заінтересованість.

Враховуючи вищевикладене, по вказаній категорії справ, учасниками є заявник та заінтересовані особи, однак заявник не зазначає до якої саме заінтересованої особи він звертається.

Таким чином, заявнику необхідно усунути вказані недоліки шляхом подання примірника заяви з врахуванням наведених недоліків, а також надання примірників заяви та доданих до неї доказів заінтересованим особам у справі.

Відповідно до ч. 3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановленихЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 1ст. 185 ЦПК Українисуддя, встановивши що заяву, подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

У відповідності до ч. 3ст. 185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.175,177,185,294,353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО - залишити без руху.

Встановити заявнику 10-денний строк з дня отримання копії Ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків;

Роз`яснити заявнику, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута;

Копію цієї ухвали направити заявнику;

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає; Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.М.Тимченко