ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 461/5280/24

провадження № 61-17168св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб'єкт, дії якого оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович,

заінтересована особа - Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича та ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року в складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги та судових рішень у справі

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою та просила визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. від 16 квітня 2024 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Галицьким районним судом м. Львова 07 лютого 2024 року у справі № 461/971/24 про стягнення з неї на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» 3 855,41 грн заборгованості за централізоване постачання холодної води та водовідведення, 561, 62 грн заборгованості за абонентське обслуговування постачання води, 287, 42 грн заборгованості за абонентське обслуговування відведення води та 302,80 грн судового збору, а всього на суму 5 001,25 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату стягнення з боржника коштів та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження судовий наказ підлягав виконанню, оскільки скасованим станом на 16 травня 2024 року не був.

Відтак дії приватного виконавця Пиця А. А. з примусового виконання судового наказу у справі № 461/971/24 від 07 лютого 2024 року не суперечать та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Вимога приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. про стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки Пиць А. А. є приватним виконавцем, відповідно має вищу юридичну освіту, особисто міг брати участь в судовому засіданні та самостійно відстоювати свою позицію.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. про стягнення витрат на правничу допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення вимоги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. В решті ухвалу суду залишено без зміню

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрати на професійну правничу допомогу, понесені за розгляд справи в сумі апеляційної інстанції, в сумі 1 000,00 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що приватний виконавець зробив заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу і надав докази на підтвердження понесених витрат до закінчення судових дебатів у справі, тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на стадії розгляду справи судом першої інстанції, а також з урахуванням тієї обставини, що справа не є складною, розмір витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції повинен становити 2 000,00 грн, а розмір таких витрат на стадії апеляційного розгляду справи з урахуванням тієї обставини, що судове рішення оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, - 1 000,00 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг

У грудні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. через представника Репака В. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 3 000,00 грн на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав, що згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заявник не подала ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду заяву (клопотання) про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, однак апеляційний суд безпідставно вирішив самостійно зменшити розмір заявлених ним витрат на правничу допомогу.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Розмір понесених ним витрат на правничу допомогу відповідає умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання документів у справі, є обґрунтованим.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до пункту 4 частини третьої статті 141 ЦПК України враховує дії сторони щодо досудового врегулювання спору мирним шляхом. Її помилково визначили боржником у заяві про видачу судового наказу про стягнення боргу за централізоване постачання холодної води й водовідведення та скасували судовий наказ від 07 лютого 2024 року, тому відсутні підстави для стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року відкрито касаційне

провадження у справі за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. та витребувано її матеріали з Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

08 травня 2025 року справа № 461/5280/24 надійшла до Верховного Суду.

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» та представник приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. - Репак В. В. направили відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в яких просили залишити її без задоволення.

Також приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. через представника Репака В. В. звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Вказана заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Зі змісту доданих до заяви доказів вбачається, що на підтвердження надіслання ОСОБА_1 заяви про стягнення на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції, Репак В. В. надав опис вкладення у цінний лист. Разом з тим, з його змісту вбачається, що вказана заява була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак правильною є адреса: АДРЕСА_2 . Ураховуючи наведене, вказана заява підлягає поверненню без розгляду, оскільки представником заявника не надано докази її надсилання (надання) ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 , безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про відсутність підстав для стягнення з неї на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що 14 травня 2020 року між адвокатським бюро «Віталія Репака» в особі керуючого Репака В. В. та приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А. А. укладено договір № 25 про надання правової допомоги, а 13 травня 2022 року та 13 травня 2024 року сторони уклали додаткові угоди № 1 та № 2 до договору № 25 про надання правової допомоги.

У запереченнях на скаргу приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу приватний виконавець надав рахунок № 76 за правничі послуги, що надані на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року, платіжну інструкцію № 4910 від 26 червня 2024 року на підтвердження сплати 5 000,00 грн за правничі послуги.

Окрім того, в апеляційній скарзі на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. просив стягнути на його користь 3 000,00 грн на відшкодування понесених в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат надав рахунок № 78 за правничі послуги, що надані на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року, платіжну інструкцію № 6320 від 15 липня 2024 року на підтвердження сплати 3 000,00 грн за правничі послуги.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Проте суд апеляційної інстанції у справі, яка є предметом касаційного перегляду, не врахувавши відсутність клопотання ОСОБА_1 про зменшення витрат на правничу допомогу, з власної ініціативи зменшив розмір витрат на правову допомогу, понесених в суді першої та апеляційної інстанцій та визначених приватним виконавцем, чим порушив вимоги частини шостої статті 137 ЦПК України, якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрати на правничу допомогу, понесені ним у суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00 грн, та у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. задовольнити, скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог приватного виконавця про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої та апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про відшкодування понесених в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу повернути без розгляду особі, яка її подала.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича 5 000, 00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді першої інстанції, та 3 000 грн на відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:М. Є. Червинська А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов