ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2026 року м. Кропивницький

справа № 396/460/25

провадження № 22-ц/4809/404/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2025 року (суддя Цесельська О. С.).

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2025 року зупинено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні ЄУН № 359/3564/25, яке перебуває на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обидві справи як цивільна так і кримінальна, стосується одних і тих же заінтересованих осіб (сторін по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Так, у цивільній справі, у позовній заяві заявлено про стягнення з ОСОБА_2 (відповідач) на користь ОСОБА_1 (позивач) боргу за договором позики від 18.03.2024р.

Відповідно до долученої копії обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України, потерпілим є ОСОБА_2 . Зокрема, ОСОБА_1 обвинувачується у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану - за ч. 4 ст. 189 КК України.

Аналізуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішити спір про стягнення боргу за договором позики неможливо до підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається іншим судом у порядку кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, на переконання суду першої інстанції, наявні підстави для зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України з огляду на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні ЄУН № 359/3564/25.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Згідно з поданою апеляційною скаргою просить ухвалуНовоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2025 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржуваній ухвалі, є передчасними з огляду на наступне.

Кримінальне провадження № 0000208 від 01 квітня 2024 року не має суттєвого значення для вирішення даної справи, оскільки не вплине на факт отримання відповідачем коштів та на правомірну вимогу позивача повернути дані кошти. У цьому кримінальному провадженні не встановлюється факт укладення договору позики або його дійсності.

Факт отримання грошових коштів відповідачем було підтверджено договором позики від 18 березня 2024 року, який посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю. К. та зареєстровано в реєстрі за №227.

Вважає, що поведінка відповідача свідчить про намір останнього відстрочити чи взагалі уникнути відповідальності. При тому, що сторони договору мають дотримуватись принципу добросовісності та не діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці активно застосовує принцип добросовісності, закріплений у пункті 6 статті 3 ЦК України, як фундаментальний стандарт поведінки.

Зауважує, що суд першої інстанції зайняв позицію однієї із сторін, таким чином дискримінувавши іншу. При цьому, що більш постраждалою особою є саме позивач, який надав у позику власні кошти. Зупинення провадження поставить позивача у об`єктивно невигідне положення та негативно відобразиться на ньому, оскільки відповідачем вчиняються недобросовісні дії по неповерненню боргу, чого судом першої інстанції враховано не було.

Вказує, що у справі, що розглядається у Бориспільському міськрайонному суді Київської області беруть участь і інші особи ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), а не виключно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Звертає увагу на висновки, сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, щодо обставин, які утворюють преюдицію, та зауважує, що судом першої інстанції не конкретизовано, яка саме обставина чи факти мають бути встановлені у кримінальній справі та матимуть преюдиційне значення для даної справи.

Відзив на апеляційну скаргу

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області для усунення недоліків у оформленні матеріалів справи.

12 грудня 2025 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів даної справи після усунення судом першої інстанції недоліків у оформленні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2025 року; встановлено строк для подання відзиву на скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дата судового рішення

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 18 березня 2025 року в провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №396/460/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 1 162 756,00 грн.

Звертаючись до місцевого суду з позовом у даній справі, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 18 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю. К., зареєстрований в реєстрі за №227.

Згідно з п. 1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 1101800,00 грн, що на день укладення договору еквівалентно 28 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 2 договору зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 18 червня 2024 року.

Згідно з доводами позивача відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за договором позики щодо повернення боргу у визначені строки та позику не повернув, у результаті чого виникла заборгованість, з метою стягнення якої пред`явлено позов у даній справі.

Заочним рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2025 року позов було задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 18 березня 2024 року, який посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю. К., зареєстрований в реєстрі за №227, у сумі 1162756,00 грн, що еквівалентно 28000,00 доларів США, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11627,56 грн (а.с. 70-73).

Відповідно до ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2025 року за заявою відповідача вказане заочне рішення було скасоване та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 118-119).

02 жовтня 2025 року (зареєстровано судом першої інстанції 03 жовтня 2025 року) відповідачем, в інтересах якого діяв адвокат Лозовий Дмитро Анатолійович, до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області в системі «Електронний суд» направлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у кримінальній справі №359/3564/25, зазначаючи, що таке рішення суду буде визначальним для розгляду даної цивільної справи (а. с. 139-141).

З обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000208 від 01 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, а також у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим ( ОСОБА_2 ), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а. с. 166-184).

Відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі № 359/3564/25 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

За результатом розгляду клопотання, заявленого відповідачем, в інтересах якого діяв адвокат Лозовий Дмитро Анатолійович, та встановлених обставин, судом першої інстанції 28 жовтня 2025 року було постановлено оскаржувану ухвалу (а.с. 194-195).

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення та застосовані норми права

Спір у даній справі порушений за наслідком укладеного нотаріально посвідченого договору позики. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути 28 000 доларів США з ОСОБА_2 за договором позики від 18.03.2024р. Відповідач, заперечуючи заявлені позовні вимоги вказав, що до порушення цивільної справи відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за обставин виникнення грошового зобов`язання ОСОБА_2 , тобто укладання спірного договору позики. Тому, відповідач ОСОБА_2 клопотанням датованим 02.10.2025р заявив про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Водночас, як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належить до основних засад цивільного судочинства за частиною третьою цієї ж статті.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають здійснювати її розгляд, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Підстави обов`язкового зупинення провадження у справі передбачено статтею 251 ЦПК України.

Зокрема, згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 990/24/23 (провадження № 11-100заі23) об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20 зазначено, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Схожий висновок було викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21).

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг за договором позики від 18 березня 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю. К., зареєстрований в реєстрі за №227,у сумі 1 162 756,00 грн.

Тож, наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у даній справі.

З обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000208 від 01 квітня 2024 року, на підставі якого у Бориспільському міськрайонному суді Київської області у справі № 359/3564/25 призначено судовий розгляд, встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, а також у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим ( ОСОБА_2 ), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Зокрема, у формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 , з метою надання своїм діям правомірного вигляду, під примусом змусили ОСОБА_2 підписати договір позики, який був викладений на бланку серії НТА №964327 та у подальшому посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області Харитонюк Юлією Костянтинівною, на суму 1 101 800,00 грн, які ОСОБА_2 начебто взяв у ОСОБА_1 , хоча вказані грошові кошти ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не надавалися. У кримінальній справі йдеться поміж іншим про події 18 березня 2024р, коли обвинувачені протягом години піддавали потерпілого фізичному насильству, погрожували, після чого наказали ОСОБА_2 сісти в машину ОСОБА_1 щоб поїхати до нотаріуса Харитонюк Ю.К., де змусили підписати договір позики на суму 1101800 грн.

Отже, у кримінальному провадженні досліджуються обставини укладання договору позики щодо отримання грошових коштів згідно умов договору, за яким позивач просить стягнути заборгованість у даній цивільній справі.

Вказаний договір викладено на бланку серії НТА №964327, копії якого є в матеріалах справи (а.с. 9,10; а.с.68).

Тож, обставини, які є предметом доказування в кримінальному провадженні, свідчать про наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі, оскільки зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції.

Таким чином, установивши, що питання, які вирішуються в межах наведеного кримінального провадження, безпосередньо стосуються предмета доказування у цій справі, суд першої інстанції обґрунтовано зупинив провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі, що розглядається у Бориспільському міськрайонному суді Київської області беруть участь і інші особи ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), які не є стороною спору чи договору, спростовуються змістом частини шостої статті 82 ЦПК України, відповідно до якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належним чином умотивував ухвалу про зупинення провадження у справі, а викладені в ній висновки узгоджуються з вимогами статті 251 ЦПК України.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, та не дають підстав вважати, що цей суд допустив порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду першої інстанції без змін, а остаточного рішення у справі не ухвалено, суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний