Дата документу 29.01.2026 Справа № 314/3555/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3555/25 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
провадження № 22-ц/807/679/26
У Х В А Л А

29 січня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючої Кочеткової І.В.,

суддів Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі за поданням старшого державного виконавця Смаілової Д. Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, у якої знаходиться майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.08.2025 у справі № 314/3555/25 (провадження № 6/314/78/2025) відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, у межах виконавчого провадження №77956199.

06.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до районного суду із заявою про роз`яснення вищезазначеної ухвали суду від 20.08.2025.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.08.2025 у цивільній справі № 314/3555/25.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою районного суду від 13.10.2025, ОСОБА_1 електронною поштою звернувся до Запорізького апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику та роз`яснено, що повернення скарги не перешкоджає повторній подачі апеляційної скарги у разі усунення заявником недоліків, які стали підставою для такого повернення.

15.12.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Вільнянського районного суду із заявою про роз`яснення вищезазначеної ухвали суду від 20.08.2025.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.12.2025 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 від 15.12.2025 про роз`яснення ухвали суду від 20.08.2025.

15 січня 2026 року через засоби електронного зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду у порядку ст. 355 ЦПК України (вх. №159).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Надано скаржнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення недоліків, а саме: надання суду уточненої редакції апеляційної скарги, в якій зазначити всіх учасників процесу, зокрема, державного виконавця, який звертався до суду з відповідним поданням, його місце знаходження; зазначити рішення суду, що оскаржується; підстави, на яких подається апеляційна скарга; конкретизувати прохальну частину апеляційної скарги, указавши судове рішення, з яким заявник апеляційної скарги не згоден (зазначити дату судового рішення); зазначити, в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження чи оцінка доказів; викласти вимоги апеляційної скарги відповідно до повноважень апеляційної інстанції з урахуванням положень статті 374 ЦПК України; надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску процесуального строку.

Скаржнику було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги протягом вказаного терміну апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

21 січня 2026 року ухвалу апеляційного суду надіслано ОСОБА_1 на електронну адресу (а.с.132).

Суд виконав передбачений ст. 185 ЦПК України обов`язок щодо повідомлення апелянта про залишення його апеляційної скарги без руху та надання строку для усунення недоліків.

28 січня 2026 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла оновлена апеляційна скарга ОСОБА_1 (вх..№314). Прохальна частина оновленої апеляційної скарги містить вимоги про притягнення посадових осіб виконавчої служби, суддів Вільнянського районного суду до кримінальної відповідальності, відшкодування моральної шкоди, визнання автомобіля засобом існування, тощо.

Будь-яких вимог щодо судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинстві, зокрема щодо ухвал суду першої інстанції від 20.08.2025, 13.10.2025 , 17.12.2025 , оновлена апеляційна скарга не містить.

За положенням ч.1 ст.23 ЦПК України, ч.1 ст.24 ЦПК усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Частиною 1 статті 351 ЦПК України визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За змістом ст.352ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, або ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст.353 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04, від 21 жовтня 2010 року).

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не зазначив, яке рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку цивільного судочинства, він оскаржує; підстави, на яких подається апеляційна скарга; не конкретизував прохальну частину апеляційної скарги; не зазначив, у чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження чи оцінка доказів; не виклав вимоги апеляційної скарги відповідно до повноважень апеляційної інстанції з урахуванням положень статті 374 ЦПК України.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 21.01.2026 про залишення апеляційної скарги без руху і надання строку для усунення її недоліків ОСОБА_1 не виконав.

Оновлена апеляційна скарга ОСОБА_1 від 28.01.2026 не містить жодної вимоги щодо перегляду в апеляційному порядку судового рішення, постановленого судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Вимоги про притягнення посадових осіб до кримінальної відповідальності, відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, визнання автомобіля засобом існування, тощо, не відносяться до компетенції апеляційного цивільного суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 ухвалу апеляційного суду від 21.01.2026 не виконав, не усунув недоліки апеляційної скарги, керуючись ст. ст. 185, 357, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за поданням старшого державного виконавця Смаілової Д. Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, визнати неподаною та повернути скаржнику по справі.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді

С.В. Кухар

Г.С. Подліянова