ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1465/25 Номер провадження 22-ц/814/544/26Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Романа Валерійовича на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Шолудько А.В., повний текст судового рішення виготовлено 14.07.2025

та на додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Шолудько А.В., повний текст судового рішення виготовлено 24.07.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У квітні 2025 року представник позивача Тараненко А.І. звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №592279127 від 08.03.2021, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»» (далі ТОВ «Манівео») та відповідачем, в розмірі 49751,71 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 9335,88 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 40415,83 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до договору факторингу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 06.03.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 49751,71 грн, які просив стягнути з останнього.

07.04.2025 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області матеріали справи №545/1465/25 за позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передані за підсудністю до Котелевського районного суду Полтавської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором №592279127 від 08.03.2021 на загальну суму 37082,64 грн (тридцять сім тисяч вісімдесят дві грн 64 коп.).

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 4805,55 грн (чотири тисячі вісімсот п`ять грн 55 коп.).

Додатковим рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року заяву представника відповідача адвоката Базалицького Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі №545/1465/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1018,40 грн (одна тисяча вісімнадцять грн 40 коп.).

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду їх в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Базалицький Р.В. Вапеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відмовити. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Р.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Стягнути з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати понесені в суді апеляційної інстанції.

19.09.2025 року представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М.С. надала Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.03.2021 ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №592279127 в електронному вигляді з використанням електронного підпису (а.с. 18-20), відповідно до якого та п. 1.1 предметом кредитного договору є зобов`язання кредитодавця надати позичальникові кредит на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео»; згідно п. 1. 2. кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).

Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору.

Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.2., п. 4.3. кредитного договору).

На виконання умов кредитного договору, 08.03.2021 ТОВ «Манівео» перерахувало грошові кошти в сумі 22000,00 грн на банківську карту ОСОБА_1 №4149-62XX-XXXX-8087, призначення платежу: переказ коштів згідно договору №592279127 від 08.03.2021, ОСОБА_1 , код , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням та електронним повідомленням АТ «Таскомбанк» (а.с. 37, 38).

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржника щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, надано договір факторингу №28/1118-01 укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», за умовами якого ТОВ «Манівео» відступає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 40-45).

28.11.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео» укладено додаткову угоду №19, за умовами якої сторони погодили викласти п. 8.2 договору новій редакції, зокрема строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.1 договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 45 на звороті).

Також, ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео» 31.12.2020 уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01, за умовами якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2021 та сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, пунктом 2.1 передбачено, що згідно умов цього договору ТОВ «Манівео» (далі клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» (далі фактор) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором; п. 4.1. наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с. 46-50).

Додатковими угодами №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, та №32 від 31.12.2023 продовжено строк дії договору до 31.12.2024 (а.с. 51, 52).

На підтвердження переходу права грошової вимоги позивач надав Реєстр прав вимоги №142 від 13.07.2021, в якому під номером 830 зазначений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором №592279127 від 08.03.2021 на загальну суму 38585,75 грн. У пунктах 2, 3 цього реєстру, сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог, становить сорок відсотків від основної суми заборгованості та складає 99965767,53 грн, яка підлягає сплаті у чотири етапи, до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25% від суми фінансування (а.с. 53, 54).

05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с. 55-60).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, складеного ТОВ «Таліон плюс», заборгованість станом на 31.08.2023 становить 49 751,71 грн, яка нараховувалася ТОВ «Таліон плюс» до 03.09.2021 та складається з: заборгованості за кредитом 9335,88 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 40415,83 грн (а.с. 73).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49 751,71 грн. У пунктах 2, 3 цього реєстру, сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог складає 2470667,26 грн, яка підлягає сплаті фактором протягом десяти банківських днів з моменту підписання сторонами цього реєстру прав вимог (а.с. 61, 62).

06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу 060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49 751,71 грн.

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електрону комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електрону комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

З пункту 10 додатку № 1 до Договору № 592279127 від 08.03.2021 року (реквізити сторін) вбачається, що договір підписано ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV3U8S3 (а.с. 8 зворот).

Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Отже, вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача були використані Товариством для укладення кредитних договорів від його імені відповідачем суду не надані.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату.

Натомість, позивач надав суду платіжне доручення про перерахування коштів у сумі 22000 грн на платіжну картку 54149-62ХХ-ХХХХ-8087, в якій деякі символи (цифри), які є складовими номеру картки, замінені на знак "Х" з метою дотримання банківської таємниці, (а.с. 37). Відповідач не спростував, що картка з такими символами йому не належить, а виписку зі свого рахунку, як уже зазначалося, не надав.

З урахуванням викладеного є доведеними обставини щодо укладення 08.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем в електронній формі договору № 592279127, за умовами якого відповідач отримав 22 000 грн кредитних коштів.

Надані позивачем виписка з особового рахунку за кредитним договором та розрахунки заборгованості є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за кредитом.

Щодо переходу права вимоги до позивача

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії від 08.03.2021 року № 592279127 позивач надав суду: договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» та додаткові угоди до нього № 19 від 28 листопада 2018 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року; витяг з реєстру права вимоги № 142 від 13.07.2021 року; договір факторингу від 5 серпня 2020 року № 05/0820-01, укладений між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» і додаткові угоди до нього № 2 від 3 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року;

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49 751,71 грн. У пунктах 2, 3 цього реєстру, сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог складає 2470667,26 грн, яка підлягає сплаті фактором протягом десяти банківських днів з моменту підписання сторонами цього реєстру прав вимог (а.с. 61, 62).

06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу 060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49 751,71 грн.

У пункті 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Тобто, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №592279127 від 08.03.2021, оскільки підписання реєстру права вимоги № 142 відбулося 13 липня 2021 року, тобто після укладення кредитного договору.

5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним, що підтверджується реєстром прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року (а.с.61-62)

Установлено, що в подальшому, право вимоги до відповідача за кредитним договором №592279127 від 08.03.2021 перейшло до позивача ТОВ «Юніт Капітал», що підтверджується договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 року, а саме на суму 49 751,71 грн, згідно реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників.

Враховуючи вище наведенні положення статей 1077, 1078 ЦК України та умови договорів факторингу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані позивачем копії договорів та витяги з реєстру боржників, які містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін, в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором № 592279127 від 08.03.2021.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку, слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору, що узгоджується з приписами статті 204 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що до позивача не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №592279127 від 08.03.2021.

Так, в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги акту прийому-передачі реєстру.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач ТОВ «Юніт Капітал», належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 37082,64 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Переглядаючи додаткове судове рішення про часткове задоволення заяви представника відповідача адвоката Базалицького Р.В. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правова позиції Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №922/445/19).

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Представником ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопковою М.С. не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у наданій до суду заяві просила відмовити відповідачеві у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Дослідивши надані представником відповідача докази на підтвердження понесених Бойком С.В. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмету заявлених позовних вимог, обсягу й змісту підготовлених адвокатом документів і вчинених ним дій, прийшов до обгрунтованого висновку, що вартість послуг (роботи) є завищеною, тому не відповідала критеріям розумності та необхідності, а також свідчить про непропорційність заявленої суми фактично наданим послугам, їх тривалості й складності.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені фактичні обставини справи не є безумовною підставою для покладення судом витрат на професійну правничу допомогу на позивача саме в розмірі 16000,00 грн, яка була заявлена представником відповідача, та керуючись критерієм реальності й розумності, справедливою й обґрунтованою сумою витрат на професійну правничу допомогу адвоката понесених відповідачем визнав суму 4000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції було частково задоволено позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 то й сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягала стягненню з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 вирахувана пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Романа Валерійовичаслід залишити без задоволення, а рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року залишити без змін, як обґрунтовані та вмотивовані.

Щодо судових витрат в частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Романа Валерійовичазалишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді О.І. Обідіна

В.П. Пікуль