Провадження № 2/161/1930/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О.М.

з участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовує тим, що зі змісту її позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , діючи злочинним шляхом уклав з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № 9108 від 22.08.2024 та кредитну угоду № SAMDNWFC46 від 21.08.2024. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.07.2025, який набрав законної сили ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.182, ч.2 ст.182, ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 та ч.2 ст.361 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Проте, відповідач і далі стягує грошові кошти за вказаними вище кредитними договорами саме з нею, мотивуючи це тим, що такі рахунки відкрито на її ім`я. Загальний розмір таких коштів становить 87 991,72 грн. та продовжує зростати.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» стягувати з позивача будь-які кошти за кредитним договором № 9108 від 22.08.2024 та кредитної угодою № SAMDNWFC46 від 21.08.2024 до набрання рішення у цій справі законної сили.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Із поданої заяви вбачається, що наведені позивачем доводи зводяться до обґрунтування незаконності дій відповідача та доведення правомірності позовних вимог по суті спору, що підлягає встановленню судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про забезпечення позову.

Крім цього, з доданих позивачем до заяви про забезпечення позову скріншотів неможливо встановити про списання яких саме коштів та з якого рахунку вказано.

Таким чином, позивачем не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між невжиттям заходів забезпечення та такими наслідками.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення пред`явленого позову.

Відтак, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 352-354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний 03 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь