Справа № 441/2969/24 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/3722/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Підлужного В.І.;

адвоката Курилець Х.З.

представниці позивача ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2 та його представниці

адвоката Шачіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи по справі за його позовом до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

Призначено у згаданій справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ (місцезнаходження вул. Січових Стрільців у м. Тернопіль).

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

1.Чи відповідає правовстановлюючим документам на земельні ділянки кадастровий номер .12.014.0017 та кадастровий номер .12.014.0010, які розташовані в с. Суховоля Львівського району Львівської області, власником яких є ОСОБА_1 , фактичний порядок користування вказаними вище земельними ділянками? Якщо фактичний порядок користування вказаними земельними ділянками не відповідає правовстановлюючим документам, то яка площа невідповідності кожної земельної ділянки, яку надається встановити експертним шляхом?

2.Чи накладаються земельна ділянка кадастровий номер .12.014.0071, яка розташована в с. Суховоля Львівського району Львівської області, власником якої є ОСОБА_2 на земельні ділянки кадастровий номер .12.014.0017 та кадастровий номер .12.014.0010, які розташовані у с. Суховоля Львівського району Львівської області, власником яких є ОСОБА_1 . Якщо так, то яка площа невідповідності чи накладення кожної із земельних ділянок, які надається встановити експертним шляхом.

Проведення експертизи доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ (місцезнаходження вул. Січових Стрільців, 4 у м.Тернопіль).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачених ст. 384, ст. 385 КК України.

В розпорядження експертів направлено цивільну справу № 441/2969/24 (провадження № 2/441/266/2025).

Попереджено сторони про наслідки ухилення від проведення експертизи згідно ст. 109 ЦПК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

На час проведення експертизи провадження в справі зупинено (а.с. 114-116).

Згадану ухвалу оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та „ направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що «позивачем не було обґрунтовано та доведено, що існує порушення його права», а також, що «доказів у матеріалах справи є достатньо для прийняття рішення».

Звертає увагу на те, що на прохання позивача судом проведення експертизи було доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ, однак відповідач не погоджувався зі згаданою експертною установою, а тому вважає, що «судом повинна була бути призначена інша експертна установа» (а.с. 120-122).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представниці на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представниці позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Те, що земельні ділянки з кадастровими номерами .12.014.0017, .12.014.0010 та .12.014.0071, які розташовані в с. Суховоля Львівського району Львівської області і власниками яких є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , є суміжними, визнається згаданими учасниками справи, а тому дана обставина доказуванню не підлягає.

На твердження позивача, 183,4 кв.м. земельних ділянок з кадастровими номерами .12.014.0017 та .12.014.0010, власниками яких є він, захопив відповідач і витребування цих 183,4 кв.м. земельних ділянок з незаконного володіння (на переконання позивача) відповідача і є предметом позовних вимог.

Відтак позивач, вважаючи, що його права на згадані вище 183,4 кв.м земельних ділянок порушуються та/або оспорюються, вправі був звернутися до суду з даним позовом, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що«позивачем не було обґрунтовано та доведено, що існує порушення його права», не можуть прийматися до уваги, оскільки таке «обґрунтування та доведення» і здійснюється в процесі розгляду справи судом.

Безспірним є те, що вирішення таких питань, як відповідність правовстановлюючих документів на земельні ділянки фактичному порядок користування ними їх власниками (з визначенням площ та конфігурацій цих ділянок на місцевості) потребує спеціальних знань, а тому ці питання можуть бути встановленими та вирішеними лише експертним шляхом - в результаті проведення відповідної експертизи.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що«доказів у матеріалах справи є достатньо для прийняття рішення», не відповідають обставинам справи, а тому також до уваги прийматися не можуть.

Як стверджується матеріалами справи, в ході її розгляду відповідач подав до суду Заяву щодо призначення експертизи, якою він заявив про те, що «відкликає своє клопотання про призначення судом земельно-технічної експертизи та пов`язану із ним відповідну заяву», оскільки «вважає призначення судової експертизи недоцільним та безпідставним» (а.с. 105).

Незгода апелянта з дорученням проведення експертизи експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ нічим не мотивована і обґрунтовується лише певними його припущеннями щодо заангажованості цих експертів, однак (у відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України) доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, жодні докази (яким є і висновок експерта) не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

З урахуванням наведеного вище в сукупності, доводи апеляційної скарги про незгоду апелянта з дорученням проведення експертизи експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків цієї ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 11 лютого 2026 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.