Справа № 144/425/21
Провадження № 22-ц/801/126/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 рокуСправа № 144/425/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

за участю секретаря судового засідання: Козюми Д.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року, постановлене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Бондарук О.П., дата виготовлення повного тексту додаткового рішення невідома,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: :03:002:0183, які чиняться ОСОБА_2 , шляхом відновлення з боку землекористувача ОСОБА_2 меж земельної ділянки по прямій лінії від межового знаку №1 до межового знаку №2, шляхом переміщення огорожі з металевої сітки та встановлення її по межовій лінії, визначеній згідно з кадастровим планом.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 , звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :03:002:0088, площею 0,1105 га, шляхом відновлення межі відповідно до кадастрового плану.

Теплицький районний суд Вінницької області ухвалою від 12 березня 2025 року залучив ОСОБА_1 , як правонаступника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у цій справі.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року у задоволені первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 , шляхом відновлення меж відповідно до кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0088, площею 0,1105 га.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, витрати на проведення судової земельної технічної експертизи в сумі 17091 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000грн.

14 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Гуравської Валентини Юріївни про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 , у розмірі 38 983,30 грн, з доказами щодо розміру понесених витрат.

У обґрунтування заяви адвокат посилалася на ті обставини, що при винесенні остаточного рішення у справі судом не вирішено питання розподілу судових витрат, понесених позивачем по первісному позову, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року задоволено частково заяву представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Гуравської Валентини Юріївни про стягнення судових витрат, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, витрати на проведення судової земельної технічної експертизи в сумі 16 989 грн 30 коп. витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, в іншій частині заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без задоволення.

Додаткове рішення Теплицького районного суду Вінницької від 03 листопада 2025 року мотивоване тим, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ухвалення рішення судом перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 усунула, огорожу з металевої сітки перенесла, однак такі дії вона вчинила після пред`явлення первісного позову, після призначення у справі земельно-технічних експертиз, а тому ОСОБА_2 в силу закону несе обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції при ухваленні додаткового рішення не вірно застосував норми ЦПК України у зв`язку із чим воно не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України. Зокрема, апелянт зазначає, що розподіл судових витрат у справі повинен здійснюватись на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, разом із тим на думку скаржника суд першої інстанції застосувавши приписи ст. 142 ЦПК України допустив порушення, оскільки приписи зазначеної норми застосовуються лише у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції посилався на приписи ч. 3 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Зазначена правова норма містить вичерпний перелік обставин при яких вона підлягає застосуванню, а саме при відмові позивача від позову.

Разом із тим, як убачається зі місту рішення суду у цій справі від 09 жовтня 2025 року, яке набрало законної сили, в задоволені первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено через недоведеність.

Обґрунтовуючи зазначене рішення, суд першої інстанції зокрема зазначив, що стороною позивача за первісним позовом клопотання про відмову від позову не заявлялось, відтак нею не втрачено інтересу до предмету спору.

Із зазначеного висновується, що судом першої інстанції помилково застосовано приписи ч. 3 ст. 142 ЦПК України, оскільки таку норму слід було би застосовувати виключно при відмові позивача від позову.

Ураховуючи відмову у задоволенні первісного позову, судові витрати у справі на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача за первісним позовом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права, а тому додаткове рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених статтею 376 ЦПК України, з ухваленням нового додаткового рішення про відмову в задоволені заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове додаткове судове рішення про відмову в задоволенні заяви адвоката Гуравської Валентини Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.В. Ковальчук

Т. Б. Сало