Провадження № 2/750/235/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
суддіСупруна О.П.,
03.09.2025 АТ «Сенс Банк» за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 17.03.2020 № 501246692 у розмірі 82 833 грн 79 коп., а також 2 422 грн 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору.
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 04.09.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив судове засідання для її розгляду по суті на 05.11.2025.
05.11.2025 розгляд справи відкладений на 29.01.2026, у зв`язку з неявкою відповідача.
У судове засідання, призначене на 29.01.2026, учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися в установленому законом порядку. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про причини неявки не повідомила, відзиву не подала.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 17.03.2020 шляхом підписання Оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501246692, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» № (а.с. 33).
Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту 41 001,86 грн, процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 54 місяці. Дата повернення кредиту до 17.09.2024 (розділ перший Оферти «Умови споживчого кредиту»).
Того ж дня АТ «Альфа-Банк», підписавши Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання № 491057340, прийняло пропозицію ОСОБА_1 (а.с. 33 зворот).
Умовами підписаного сторонами Акцепту передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування в порядку та на умовах, що визначені пунктом 1 Акцепту та договором, а саме: за послугу з обслуговування кредиту встановлюється комісійна винагорода в розмірі 2,40 % від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті (41 001 грн 86 коп.)
Також, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.34).
Із наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 41 001,86 грн, строк кредитування 54 міс., процентну ставку 21,99 % річних, а також неустойку (штраф) в розмірі 100,00 грн за кожне прострочення платежу від 1 до 4 днів та 300,00 грн за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів (а.с.36).
Користування кредитними коштами підтверджується копіями меморіального ордера № 1088757 від 17.03.2020, виписки по особовим рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за період з 17.03.2020 по 25.06.2025 (а.с. 32, 9-16, 17-31).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, станом на 25.06.2025, загальний розмір заборгованості відповідача за договором № 501246692 від 17.03.2020 становить 82 833 грн 79 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту 28 613 грн 49 коп., заборгованість за відсотками 18 794 грн 86 коп. та заборгованість по комісії 35 425 грн 44 коп. (а.с. 39).
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 54).
Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, установленому договором. У свою чергу
відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, із порушенням умов кредитного договору, а також вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
За приписами частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувався наданими банком коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором від 17.03.2020 № 501246692 щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягають задоволенню.
Щодо передбаченої договором комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне.
Пунктом 1 Угоди про надання кредиту від 17.03.2020 №501246692, укладеної між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 , установлено плату за послуги з розрахунково-касового обслуговування кредиту у розмірі 2,40% від суми кредиту.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на момент укладення угоди), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на момент укладення угоди), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на момент укладення угоди) передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на момент укладення угоди), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на момент укладення угоди), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково - касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом установлено, що умовами оскаржуваного кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Указаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Таким чином, ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, відповідач сплатила 21 648,88 грн комісії за обслуговування кредиту.
Зазначена сума підлягає врахуванню в рахунок заборгованості по кредиту, а тому на користь АТ «Сенс Банк» належить стягнути заборгованість по кредиту з ОСОБА_1 у загальному розмірі 25 759,47 грн: 82 833,79 грн (загальна сума заборгованості) 35 425,44 грн (заборгованість за комісією) - 21 648,88 грн).
Згідно зі статтею141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь АТ «Сенс Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 750,94 грн пропорційно до розміру задоволених вимог (31%).
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Частково задовольнити позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.03.2020 № 501246692 у розмірі 25 759,47 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 47 копійок).
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 750,94 грн (сімсот п`ятдесят гривень 94 копійки) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження юридичної особи:
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя