Справа № 283/199/26
провадження №2-з/283/4/2026
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правничої допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правничої допомоги.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 , які перебувають на рахунках (вкладах, електронних гаманцях) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах.

В обґрунтування клопотання зазначає, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договорами про надання правничої допомоги від 26.06.2025 в розмірі 77419,00 (сімдесят сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 35 коп та моральну шкоду в розмірі 35000,00 (тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп та судові витрати.

26 червня 2025 року між адвокатом Мачульним Олександром Івановичем та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 укладено Договір б/н про надання правничої допомоги (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Адвокат зобов`язується здійснити захист та/або представництво та/або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо будь-яких правових питань за завданням клієнта (надалі по тексту - «Справа»), а Клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору, в обсязі та на умовах, визначених Договором. Під «позитивним результатом у Справі» Сторони розуміють виконання Адвокатом умов цього Договору протягом строку його дії.

На виконання умов Договору Адвокатом надано правничу допомогу з питань отримання ОСОБА_2 (Клієнтом) додаткової грошової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням тяжкого поранення під час захисту Батьківщини.

За результатами наданих Адвокатом послуг ОСОБА_2 отримав додаткову грошову винагороду в сумі 258064,52 грн за період з 01 серпня 2023 року по 18 жовтня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні після отримання тяжкого поранення.

Вказані обставини щодо отримання Клієнтом додаткової винагороди підтверджуються наступними документами:

-листом військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2025 №9695;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 26.11.2024 №3293;

-листом військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2025 №10862;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 27.11.2025 №4369;

-листом військової частини НОМЕР_2 від 29.12.2025 №11900;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.11.2025 №4369.

09 січня 2026 року Адвокатом надіслано Клієнту на його зареєстровану адресу місця проживання: АДРЕСА_2 , акт прийому-передачі послуг до Договору про надання правничої допомоги б/н від 26 червня 2025 року із переліком наданих послуг та розміром гонорару за надані послуги в розмірі 77419,35 грн.

Зазначений акт разом із супровідним листом від 09.01.2026 № 26-01/09 було надіслано Клієнту рекомендованим листом № 868 з описом вкладеного, але вказаний лист не був одержаний та повернувся назад Адвокату, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Укрпошта. Після отримання грошових коштів на свій рахунок, ОСОБА_2 перестав виходити на зв`язок, ігнорує телефонні дзвінки, Не відповідає на повідомлення, що свідчить про умисне ухилення Клієнтом від виконання обов`язків передбачених Договором про надання правничої допомоги б/н від 26 червня 2025 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , отримавши позитивний результат у справі та грошові кошти, всупереч умовам Договору про надання правничої допомоги б/н від 26 червня 2025 року, не виконав свого обов`язку зі сплати гонорару за надані правничі послуги, ухиляється від підписання акту прийому-передачі послуг та припинив будь-яку комунікацію з Адвокатом, права та законні інтереси останнього є порушеними.

З огляду на викладене та з метою захисту порушених прав і законних інтересів, ОСОБА_3 змушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, що дозволить уникнути ризиків ускладнення або повної неможливості виконання майбутнього судового рішення, забезпечить реальну можливість стягнення заборгованості та моральної шкоди і захистить інтереси Адвоката від недобросовісної поведінки ОСОБА_2 .

Вважає, що заходом забезпечення позову, який належить застосувати у даній справі є накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 , які перебувають на рахунках (вкладах, електронних гаманцях) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах. На переконання позивача, вказаний захід забезпечення позову забезпечить можливість виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Відтак, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 1, 2, 4 частини першої якої, в тому числі, передбачають накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборону вчиняти певні дії; заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо виконання умов укладеного договору про надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 , які перебувають на рахунках (вкладах, електронних гаманцях) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах. Однак заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії боржника спрямовані на відчуження чи приховування грошових коштів з метою уникнення можливого виконання рішення суду. Наведені заявником обставини мають оціночний характер і ґрунтуються на припущеннях щодо ймовірної поведінки відповідача у майбутньому, що відповідно до усталеної судової практики не може вважатися достатньою та самостійною підставою для застосування такого обмежувального заходу, як арешт коштів.

При цьому, заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього на рахунках чи в інших осіб, - представник позивача не зазначає підтвердження належності рахунку відповідачу та призначення відповідних рахунків. За відсутності даних про розмір сум, що знаходяться на рахунках, суд позбавлений можливості дотримання принципу співмірності між заявленим заходом забезпечення позову та позовними вимогами.

Таким чином, заявник не надав, обґрунтованих належним чином, доказів на підтвердження того, що відповідач має намір на здійснення будь - яких дій зі своїм грошовими коштами .

Отже, підстави для вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову в цій справі відсутні.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням правових позицій, які викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для суду першої інстанції, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити виконання судового рішення, суд прийшов до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Заявником не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем в ній не конкретизовано, в яких банківських установах відкриті рахунки, на які просить накласти арешт позивач, що фактично унеможливлює звернення до виконання такої ухвали суду.

Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати перелік банківських установ, арешт на рахунки в яких просить накласти позивач, у суду відсутній перелік всіх банківських установ, які знаходяться на території України.

Звертаючись із заявою про накладення арешту на грошові активи позивач зобов`язаний зазначити, де і у кого такі активи перебувають, що вбачається зі змісту ст. 150 ЦПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням правових позицій, які викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для суду першої інстанції, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити виконання судового рішення, суд прийшов до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 263, 268, 353, 354 Цивільно-процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правничої допомоги - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині наявної ухвали.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому наявної ухвали суду.

Суддя