Справа № 463/4477/25 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л
Провадження № 22-ц/811/2363/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 16 червня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

29.05.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати судовий наказ №463/4477/25, виданий 15 травня 2025 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що судовий наказ №463/4477/25, виданий 15 травня 2025 року Личаківським районним судом м. Львова, підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_3 права вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , оскільки з початку травня 2025 року син проживає з батьком за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання дитини від 22 травня 2025 року, оглядом дитини у педіатра в МК «Центр сімейної Медицини» (м. Кам`янець-Подільський), тощо. Зазначав, що обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, є обставина проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом з матір`ю на законних підставах та відсутність між батьками спорів щодо місця її проживання. Відтак вважав, що обставина проживання дитини з батьком є істотною обставиною, яка мала вплинути на висновки суду про права й обов`язки заявника та боржника. Просив заяву задоволити.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено.

Судовий наказ Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року в справі №463/4477/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) залишено в силі.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначив, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на час розгляду судом заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу, син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,був зареєстрований та фактично проживав разом з матір`ю, у зв`язку з чим у неї наявне право на стягнення аліментів, що є підставою для видачі судового наказу. Разом з тим, видаючи судовий наказ №463/4477/25 від 15 травня 2025 року, суд першої інстанції не з`ясував обставини правомірності проживання дитини з матір`ю на момент подачі нею заяви про видачу судового наказу. Так, скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні, на початку вересня 2024 року ОСОБА_3 самовільно, проти волі батька дитини, відібрала дитину та змінила її звичайне місце проживання. При цьому, звертаючись з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_3 не надала суду рішення органу опіки та піклування або судове рішення, яким було б визначено місце проживання дитини з матір`ю, або будь-який інший документ, який би підтверджував згоду батька на проживання дитини з нею. Зазначені обставини свідчать про те, що хоча факт перебування дитини з матір`ю станом на 30 квітня 2025 року і був підтверджений актом обстеження умов проживання, однак таке проживання не ґрунтувалося на законних підставах та не могло підтверджувати наявність у заявниці права на стягнення в її користь аліментів на утримання сина. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 травня 2023 року у справі № 686/12480/22, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає з дитина, та який бере більш активну участь у її вихованні. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини за умови, що дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України, згідно якої аліменти на утримання дитини присуджуються до стягнення за рішенням суду з одного з батьків дитини, на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Враховуючи наведене, вважав, що невстановлення судом під час розгляду заяви про видачу судового наказу обставин, які свідчать про постійне проживання дитини з батьком, є підставою для перегляду виданого судом судового наказу за нововиявленими обставинами.

Просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу задоволити.

24.12.2025 року ОСОБА_3 подала заяву про відмову від заяви про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання дитини. Просила визнати нечинним судовий наказ Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25 та закрити провадження у справі.

03.01.2026 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив прийняти заяву ОСОБА_3 про відмову від заяви останньої про видачу судового наказу, визнати нечинним судовий наказ Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25 та закрити провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи без їх участі, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень п.4, п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ про стягнення аліментів є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом 5 днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ст. 167 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно правової позиції Верховного Суду, виклдаеної у постанові від 02 травня 2024 року у справі №337/2451/23, для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів такими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі цього наказу та є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника й боржника; нововиявленими є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених. Необхідно розрізняти нові докази та докази, які підтверджують нововиявлені обставини. Перші не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, тоді як другі є даними, що підтверджують саме такі обставини.

Встановлено, що судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року в справі №463/4477/25 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Звертаючись з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, заявник як на нововиявлену обставину посилався на факт проживання дитини з батьком станом на час видачі оспорюваного судового наказу, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 22 травня 2025 року головним спеціалістом сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей ОСОБА_5 та фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 від 22 травня 2025 року було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , та встановлено, що за вказаною адресою (зі слів ОСОБА_1 ) проживають, зокрема ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою матері АДРЕСА_2 , виховується вдома, умови проживання задовільні, дитина разом з батьком займають кімнату; консультацією педіатра, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 травня 2025 року отримав консультацію педіатра ОСОБА_7 в МК «Центр сімейної медицини» у м. Кам`янець-Подільський; квитанціями щодо придбання лікарських засобів від 4 березня 2025 року в аптеці у м. Львові, придбання продуктів харчування та іграшок 2 квітня 2025 року, 3 квітня 2025 року, 5 квітня 2025 року, 6 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшок 7 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшок 9 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшок 10 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшок 11 квітня 2025 року та 13 квітня 2025 року в магазинах м. Львова, лікарських засобів та іграшок від 29 та 30 травня 2025 року в аптеках м. Кам`янець-Подільський, щодо оплати стоматологічних послуг від 09 червня 2025 року м. Кам`янець-Подільський; медичною довідкою від 06 червня 2025 року, виданою лікарем про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , є здоровим; а також відеозаписом та рядом фотографій проведення батьком часу з дитиною.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження доводів заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, заявником не надано належних доказів, що станом на час розгляду судом заяви матері про видачу судового наказу, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з батьком ОСОБА_1 , а заявниця до поданої нею заяви про видачу судового наказу долучила усі необхідні документи, визначені ч.3 ст.163 ЦПК України.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, а саме долученим до матеріалів заяви про видачу судового наказу доказам, які свідчать про те, що станом на час розгляду судом заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу, син ОСОБА_4 був зареєстрований та фактично проживав разом з нею за адресою АДРЕСА_3 .

Разом з тим, Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено право заявника на відмову від поданої ним заяви про видачу судового наказу після видачі судового наказу, а також визнання судового наказу нечинним за ініціативою заявника.

Відповідно до положень Розділу ІІ ЦПК України, судовий наказ може бути скасований виключно в порядку та з підстав, визначених законом, зокрема за заявою боржника або у випадках, прямо передбачених ЦПК України. Закриття провадження у наказному провадженні після видачі судового наказу також не передбачено нормами процесуального закону.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_3 про відмову від заяви про видачу судового наказу, визнання судового наказу нечинним та закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Однак, колегія суддів вважає за потрібне роз`яснити апелянту, що відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набранням рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 30 січня 2026 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 16 червня 2025 року залишити без змін.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відмову від заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання дитини,визнання нечинним судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25 та закриття провадження у справі відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра