Провадження № 2/947/940/26
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,
- представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів,
Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи
У листопаді 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_2 (далі також позивач), поданим в його інтересах представником ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі також відповідач) про стягнення вартості сплаченого, але не поставленого товару неналежної якості та комплектності в розмірі 1 163 грн, а також моральної шкоди в розмірі 1 000 грн, завданої порушенням прав споживача.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2025 року в Інтернет-магазині на сайті відповідача придбав пральну машину. Однак при огляді товару він з`ясував, що остання не відповідає опису товару, відтак повернув її продавцю. Натомість відповідач сплачені позивачем кошти в розмірі 1 163,40 грн, не дивлячись на постійні запевнення, не повернула, чим завдала йому також і моральних страждань та незручностей.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Заяви та клопотання учасників справи.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 08.12.2025 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судові засідання призначалися на 18.12.2025 та 05.02.2026.
У судові засідання відповідач та/або його представник, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Відзив на позов до суду не надходив. Водночас представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.
Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача / відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило.
Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Доказів повернення відповідачем коштів позивачеві не надано.
Застосовані норми права
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Основного Закону України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991
№ 1023-XII (далі також Закон № 1023-XII) держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором (ч. 1 ст. 7 Закону № 1023-XII).
За приписами ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1023-XII споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.
Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Мотиви прийнятого рішення
З аналізу матеріалів справи випливає, що позивач, придбавши у відповідача пральну машину на підставі усного договору купівлі-продажу, виявив невідповідність її опису, який мав місце на сайті відповідача, що стало підставою для повернення вказаної пральної машини відповідачеві протягом 14 днів. Оскільки інший товар із сайту відповідача не підійшов позивачеві, останній прийняв рішення про розірвання договору купівлі-продажу, що зумовлює необхідність повернення отриманих коштів відповідачем за повернутий товар.
Водночас, за приписами ч. 2 ст. 22 Закону № 1023-XII при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Обґрунтовуючи наявність та розмір заподіяної моральної шкоди позивач зазначив, що він був принижений та подавлений у зв`язку із застосуванням додаткових зусиль для організації свого побуту та професійної діяльності, що призвело до душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача.
Будь-якого відшкодування зі сторони відповідачів він не отримав.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України)
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 5, 9 постанови Пленуму).
Відтак, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок тривалого порушення його прав, ступінь вини відповідача, її відношення до вчиненого, зокрема, щодо не відшкодування навіть частково заподіяної майнової та моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд уважає за необхідне визнати заявлену потерпілим суму на відшкодування моральної шкоди, та визначити її в розмірі 1 000 грн.
Саме такий розмір, на думку суду, відповідає фактичним обставинам справи, є справедливим та домірним заподіяній моральній шкоді, не буде містити для відповідача надмірного тягаря та не призведе до безпідставного збагачення потерпілої особи.
Висновки суду
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
При оцінці доказів у цивільній справі суд застосовує такий стандарт доказування як «перевага більш вагомих доказів» (баланс ймовірностей), коли висновок про існування cтверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним (переконливим), аніж протилежний. Натомість, застосування у цій справі надмірного стандарту доказування буде мати ознаку свавільності судового рішення, що може призвести до порушення права на справедливий суд.
Проаналізувавши позовні вимоги та надані докази на їх підтвердження, у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт укладення договору купівлі-продажу, перерахування коштів відповідачеві та товар на виконання договору та його подальше розірвання у зв`язку з порушенням прав позивача як споживача, що викликає необхідність повернення перерахованих коштів позивачеві.
Водночас, установлений судом розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не становить для відповідачів надмірного тягаря, є справедливим та співмірним із заподіяною шкодою.
Іншого перед судом не доведено.
Судові витрати
За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
1. Позов ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів задовольнити.
2. Стягнути з ФОП ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 кошти в розмірі вартості сплаченого, але не поставленого товару неналежної якості та комплектності в розмірі 1 163 грн, а також моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
3. Стягнути з ФОП ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).
Суддя: К. А. Цирфа