12.01.2026 Справа № 363/6392/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Поліщук Є.Д..,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

28 жовтня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2018 року у твердій грошовій сумі 1500 грн. та просить стягувати з на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відтоді відповідач сплачує аліменти у визначеному судом розмірі та жодної іншої матеріальної підтримки не надає. Проте з часу винесення рішення значно зросла вартість життя в Україні через інфляційні процеси. Донька дорослішає, а її потреби, пов`язані з навчанням та щоденним утриманням, значно збільшилися. Крім того, вона навчається у коледжі на платній основі, що створює додаткові витрати на оплату навчання та проїзд. Водночас відповідач є працездатним, фізично здоровим та має достатні доходи, що дозволяє надавати допомогу на утримання дитини у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду 2018 року. З урахуванням вищезазначеного, визначений розмір аліментів не забезпечує належного рівня матеріального забезпечення дитини та існують підстави для його збільшення відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України.

Процесуальні дії та рішення у справі.

10 листопада 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позиції учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Трайно Т.В. підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні відповідач не заперечував проти зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на стягнення у частці від доходу. Разом із тим він просив врахувати, що на його утриманні перебуває ще одна дитина від другого шлюбу, тому просив зменшити частку до 1/6 доходу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Із свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є сторони у справі.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із довідки Політико-правового коледжу «АЛСКО» встановлено, що ОСОБА_5 навчається на 1 курсі денної форми навчання, місто навчання м. Київ.

Із договору про надання освітніх послуг та методичного забезпечення навчального процесу від 08 серпня 2025 року встановлено, що щомісячна вартість послуг на навчання складає 1600 грн.

Із договору про надання освітніх послуг та методичного забезпечення навчального процесу від 01 вересня 2025 року встановлено, що щорічний внесок становить 2500 грн, а щомісячна вартість послуг на навчання 1800 грн.

Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов від 23 грудня 2025 року слідує, що відповідач разом із сином, дружиною та двома дітьми дружини від першого шлюбу проживають разом.

Із довідки про доходи позивача, матері дитини, встановлено, що місячний дохід матері складає 8000 грн.

Із свідоцтва про народження встановлено, що у відповідача є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із акту обстеження житлово-побутових умов встановлено, що син та дружина проживають разом із відповідачем.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Стаття 7 СК України зазначає, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Зі змісту ст. 141 СК України слідує, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Передбачена ст. 184 СК України, тверда грошова сума - це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина 2 цієї статті передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, за змістом ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а спосіб стягнення аліментів змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», який був чинним на дату ухвалення рішення у справі про стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць був у розмірі для основних соціальних і демографічних груп населення:дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» - прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Мотиви і висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного.

Законодавством встановлено рівні права та обов`язки батьків щодо дитини, незалежно від перебування у шлюбі, а також обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття. При визначенні розміру та способу стягнення аліментів суд керується принципами справедливості, добросовісності та розумності, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника, наявність у платника інших утриманців, майно та доведені витрати, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує законодавчо встановлений прожитковий мінімум на дату прийняття рішення та можливість індексації твердої грошової суми аліментів, а розмір і спосіб стягнення аліментів можуть бути змінені судом за позовом платника або одержувача у разі зміни матеріального чи сімейного стану.

Суд, аналізуючи надані докази, встановив, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 і є донькою сторін справи; відповідач з 09 червня 2018 року сплачує аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн щомісячно; позивачка є матір`ю дитини та отримує дохід у розмірі 8000 грн; дитина навчається на 1 курсі денної форми навчання у Політико-правовому коледжі «АЛСКО», а витрати на її навчання складають 1600 грн та 1800 грн щомісячно; встановлено місце фактичного проживання дітей та відповідача, зокрема, що відповідач має склад сім`ї - сина, дружину та двоє дітей дружини від першого шлюбу та проживають разом.

Суд проаналізувавши докази встановив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 19 червня 2018 року у розмірі 1500 грн щомісячно, є недостатнім для утримання дитини та забезпечення їй належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, у свою чергу, тягне за собою постійне зростання витрат, зокрема з боку матері, з якою проживає дитина, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду, лікування та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

Суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином виникає дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у справі за №565/2071/19 від 16.09.2020 року.

Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають із застосуванням щомісячної індексації цього розміру, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів сина сторін у справі.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен із подружжя у відносинах між собою та в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру. Ця стаття не перешкоджає державам вживати заходів, необхідних в інтересах дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991 року, чинної для України з 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергову увагу приділяють якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частини 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, і не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження не може бути обмежене, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин не обмежується разовим здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна може включати зміну способу присудження (з твердої грошової суми на частку доходу або навпаки). Правова позиція ВСУ у справі №143цс13 від 05.02.2014 року підтверджує це.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як у зв`язку з необхідністю збільшення розміру аліментів, так і через бажання стягувача змінити спосіб стягнення з інших обставин.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері або батька, яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, максимально враховуючи інтереси дітей, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Суд змінює спосіб стягнення аліментів, що вже стягуються за рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2018 року у справі, на 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення відповідає положенням законодавства та інтересам дітей.

Суд також зазначає, що розмір аліментів, визначений цим рішенням, не є незмінним. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів може бути змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача (ч. 1 ст. 192 СК України).

Витрати, понесені позивачем на навчання доньки у коледжі та придбання підручників, додаткових занять з репетиторами, відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини; позовних вимог щодо цього не було, і суд не може виходити за межі заявленого позову.

Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3).

Щодо судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в Арозмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 258 -259, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів встановлений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1500 грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий Вишгородським районним судом Київської області у справі за №363/1128/2018 після набрання рішення у даній справи законної сили відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1211, 20 гривень.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Олійник С.В.