ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1531/26 Справа № 932/7254/25 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП» на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року про забезпечення позову в цивільній справі номер 932/7254/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС», про розірвання договорів та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС», про розірвання договорів та стягнення грошових коштів.

15.09.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Котовичем М.О. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах заявленої ціни позову на майно та грошові кошти ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», які належать відповідачам та знаходяться у них або у третіх осіб, обґрунтовуючи її тим, що предметом цивільного спору є розірвання трьох договорів купівлі-продажу деривативу та трьох договорів купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомості, укладених між позивачем та відповідачами, а також стягнення грошових коштів за вказаними договорами. При цьому, ціна позову становить загальну суму в розмірі 6338273,30 грн. Вважає, що є обґрунтовані сумніви у тому, що поновлення порушених прав позивача буде неможливим без завчасного вжиття заходів забезпечення позову. Оскільки у даній справі позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі 6338273,30 грн, що є досить великою сумою, то є всі підстави вважати, що відповідачі з метою уникнення обов`язку щодо повернення ОСОБА_1 внесених ним на виконання умов укладених договорів купівлі-продажу, грошових коштів вживатимуть заходів, спрямованих на виведення коштів з власних рахунків та відчуження нерухомого майна, належного відповідачам на праві приватної власності на користь третіх осіб.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котовича Микити Олександровича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС», про розірвання договорів та стягнення грошових коштів - задоволено частково.

В межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 6095327,06 грн заборонено АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти особисто, чи через інших осіб будь-які дії, пов`язані з відчуженням майна, що належить на праві власності АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП» та заборонити розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на будь-яких рахунках АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.

В межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 921672,81 грн заборонено ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти особисто, чи через інших осіб будь-які дії, пов`язані з відчуженням майна, що належить на праві власності ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», та заборонити розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Із вказаним судовим рішенням не погодився відповідач ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17.09.2025 року у справі №932/7254/25 про забезпечення позову в частині заборони в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 921672,81 грн ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти особисто, чи через інших осіб будь-які дії, пов`язані з відчуженням майна, що належить на праві власності ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», та заборони розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції пройнята з порушенням норм процесуального права.

Позовна заява містить вимоги до скаржника на загальну суму 921672,81 грн, які позивач вважає заборгованістю відповідача. При цьому, як свідчать акти звірки взаємних розрахунків, надані скаржником разом з відзивом, фактичні суми зобов`язань між сторонами є меншими, що потребує з`ясування під час розгляду справи по суті.

ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» веде активну господарську діяльність, зокрема є замовником нового будівництва багатофункціонального комплексу з автопаркінгом за адресою: вул. Володимира Вернадського, 25, 25-Г, 23, АДРЕСА_1 , 25-К у м. Дніпрі, що підтверджує чинний дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Державною інспекцією архітектури та містобудування України №ІУ90 від 27.06.2025 року. Наявність цього дозволу підтверджує, що товариство реалізує масштабний інвестиційно-будівельний проект, у якому задіяні працівники, підрядні організації, інвестори та державні органи. Блокування рахунків унеможливлює фінансування таких робіт, що ставить під загрозу не лише інтереси відповідача, але й права третіх осіб.

Ухвала про забезпечення позову від 17.09.2025 року фактично порушує баланс інтересів сторін, завдає істотної шкоди поточній діяльності ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», не враховує реальні обставини взаємних розрахунків та господарську діяльність відповідача. Крім того, суд не взяв до уваги, що блокування рахунків підприємства паралізує можливість здійснювати платежі за договорами підряду, сплачувати податки, виплачувати заробітну плату працівникам та фінансувати роботи у рамках будівельних проектів.

При дослідженні співмірності судом першої інстанції не було враховано наслідки застосування таких заходів забезпечення, зокрема не було враховано наявність спору щодо суми заборгованості, можливі негативні наслідки, пов`язані з застосуванням забезпечення, загрозу можливості невиконання рішення в майбутньому, а отже порушено співмірність заходу забезпечення.

Заява позивача про забезпечення позову не містить аргументів та належних доказів на підтвердження ризику невиконання рішення суду в майбутньому. Позивач у своїй заяві послався виключно на припущення, що відповідачі нібито можуть відчужити майно чи вивести кошти. Водночас жодних доказів фактичних дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду, позивачем не надано.

Враховуючи той факт, що відповідач є власником низькі об`єктів нерухомого майна та замовником будівництва багатофункціонального комплексу в центрі міста Дніпра, який буде реалізовуватись протягом тривалого часу, відсутні будь які підстави вважати, що ним будуть вживатись заходи щодо приховування активів або відповідач може уникати від виконання можливого рішення, а підтвердження зворотного позивачем не доведено. Будь-яких доказів що могли б свідчити про те, що скаржник вживав заходи по приховування своїх активів надано не було або інших дій, що свідчать про можливу загрозу у виконанні рішення в майбутньому, а судом першої інстанції цьому факту не було надано належної оцінки.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» адвокати Волошина К.Ю., Ратушний В.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Котович М.О. апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП» та третя особа - ТОВ «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС» в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 107, 108, 109, 113).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осі, які не з`явилися.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, у червні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС», про розірвання договорів та стягнення грошових коштів. Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просив суд, зокрема: розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №Оф.3.4 від 01 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП»; стягнути з ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №Оф.3.4 від 01 жовтня 2021 року грошові кошти в розмірі 402353,09 грн, що станом на день подачі позову відповідно по курсу НБУ еквівалентно 9799,15 доларів США; розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №ПМ63 від 01 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 , та ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП»; стягнути з ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» на користь ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості №ПМ63 від 01 жовтня 2021 року грошові кошти в розмірі 82550,72 грн, що станом на день подачі позову відповідно до курсу НБУ еквівалентно 2010,49 доларів США; розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №ПМ64 від 01 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 , та ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП»; стягнути з TOB «АНТАЛЕКС ГРУП» на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості №ПМ64 від 01 жовтня 2021 року грошові кошти в розмірі 82550,72 грн, що станом на день подачі позову відповідно до курсу НБУ еквівалентно 2010,49 доларів США; стягнути 3 TOB «АНТАЛЕКС ГРУП» на користь ОСОБА_1 штрафні санкції, передбачені п. 7.5.1. договору, які станом на 29 травня 2025 року складають суму в розмірі 29734,62 грн, з яких:

- 21083,30 грн - штрафні санкції в розмірі 0,01% від суми сплаченої покупцем ціни майнових прав за кожен день прострочення за договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №Оф.3.4 від 01 жовтня 2021 року;

- 4325,66 грн - штрафні санкції в розмірі 0,01% від суми сплаченої покупцем ціни майнових прав за кожен день прострочення за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості №ПМ63 від 01 жовтня 2021 року;

- 4325,66 грн - штрафні санкції в розмірі 0,01% від суми сплаченої покупцем ціни майнових прав за кожен день прострочення за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості №ПМ64 від 01 жовтня 2021 року.

Стягнути 3 TOB «АНТАЛЕКС ГРУП» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 316913,66 грн.

Вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 1-160, том 1).

15.09.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Котовичем М.О. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач, зокрема, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах заявленої ціни позову на майно та грошові кошти ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», які належать відповідачам та знаходяться у них або у третіх осіб. (а.с. 49, 50-61, том 2).

Задовольняючи частково вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у виді встановлення заборони відчуження майна та заборони розпорядження грошовими коштами в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог до ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП».

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що відповідають обставинам справи та нормам закону.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями частин 1-3 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що у червні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АКАДЕМІЯ ІНВЕСТМЕНС», про розірвання договорів та стягнення грошових коштів.

Позивач, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, зазначав, що ним заявлені, зокрема, вимоги майнового характеру про стягнення з ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» 921672,81 грн, мотивовані невиконанням укладених договорів купівлі-продажу майнових прав та купівлі-продажу деривативів. Він звертався до відповідача з досудовою вимогою, яка ним була проігнорована.

Тому він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту в межах заявлених позовних вимог, на майно та грошові кошти ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», які належать відповідачеві та знаходяться у нього або у третіх осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має право обрати інший захід забезпечення позову, ніж той, що зазначений у заяві, якщо він є більш ефективним та пропорційним для захисту інтересів позивача, але це має відповідати предмету позову. Суд керується принципами співмірності та забезпечення реального виконання майбутнього рішення, обираючи захід, що не порушує надмірно права сторін.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, та зазначив що обґрунтованим є вжиття у справі таких заходів забезпечення позову як заборона відчуження майна та заборона розпорядження грошовими коштами, оскільки вжиті судом вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», оскільки майно, до якого вжито зазначені заходи забезпечення, фактично перебуває у його володінні та користуванні, і обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» не наведено жодних аргументів, які б вказували на те, що встановлення заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням майна, що належить на праві власності ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», та заборони розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП», відкритих у банківських установах, може призвести до негативних наслідків. Відповідачем не наведено жодних аргументів, які б вказували, що він може понести збитки, які викликані реально існуючими обставинами.

До того ж, у судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що відповідач продовжує свою діяльність, тому довід апеляційної скарги щодо того, що блокування рахунків унеможливлює фінансування робіт та ставить під загрозу не лише інтереси відповідача, але й права третіх осіб, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, тобто, є необґрунтованим.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, спрямовані на переоцінку доказів у справі, не впливають на правильність ухваленого судового рішення, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи з цього питання, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ТОВ «АНТАЛЕКС ГРУП» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС ГРУП» залишити без задоволення, ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.

Суддя: