Справа № 481/1177/25
РІШЕННЯ

іменем України

"13" січня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

у серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулося до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56546,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30 вересня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з відповідачкою договір кредитної лінії №977236242. За умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відкрило на користь відповідачки кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 18300,00 грн, в межах якої відповідачці був наданий кредит у загальному розмірі 18300,00 грн (двома траншами: 30 вересня 2024 року 12550,00 грн, 05 жовтня 2024 року 5750,00 грн) зі строком користування коштами протягом 30 календарних днів з дати отримання траншу, а відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтний період у розмірі 0,67 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом, а з наступного дня після закінчення дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 1,0 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом.

12 лютого 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № МВ-ТП/21, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 977236242 від 30 вересня 2024 року.

Відповідачка свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором у розмірі 56546,70 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 18299,70 грн, заборгованість за процентами в розмірі 38247,00 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2025 року справу передано за підсудністю для розгляду до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судове засідання представниця позивача Дорошенко О.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також відповідачка частково погодилась з позовними вимогами, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту. Заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за процентами, оскільки їй, як дружині військовослужбовця, проценти за користування кредитом не нараховуються.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1ст. 628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082ЦКУкраїни за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з відповідачкою договір кредитної лінії №977236242 (з додатковою угодою від 05 жовтня 2024 року). За умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відкрило на користь відповідачки кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 18300,00 грн, в межах якої відповідачці був наданий кредит у загальному розмірі 18300,00 грн (двома траншами: 30 вересня 2024 року 12550,00 грн, 05 жовтня 2024 року 5750,00 грн) з дисконтним строком користування траншем протягом 30 днів (з можливістю продовження дисконтного строку кредитування за ініціативою позичальниці), з кінцевим терміном повернення кредиту 30 жовтня 2029 року, а відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтний період у розмірі 0,67 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом, а з наступного дня після закінчення дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 1,0 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом.

У разі прострочення виконання позичальницею грошового зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще настав, у повному обсязі, шляхом повідомлення позичальниці про дострокове припинення/розірвання договору.

Вказаний договір, з дотриманням положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», укладений в електронній формі. Сторони узгодили в ньому усі істотні умови, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування позичальниці кредиту на її особисту банківську картку, що підтверджується випискою з банківського рахунку позичальниці, яка була надана АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах.

12 лютого 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № МВ-ТП/21, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 977236242 від 30 вересня 2024 року.

За встановленого, до ТОВ «Таліон Плюс», як фактора, перейшли всі права кредитора, що виникли з кредитного договору № 977236242 від 30 вересня 2024 року, в тому числі право вимоги сплати заборгованості за кредитним договором.

Зі свого боку відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

Згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 56546,70 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 18299,70 грн, заборгованість за процентами в розмірі 38247,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що кредитор пред`явив позичальниці вимогу про повернення споживчого кредиту, з огляду на положення ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», надіславши відповідачці таку вимогу в передбаченому договором порядку (п.9.1.1.7 договору).

Водночас, заперечуючи проти стягнення процентів, відповідачка посилалась на застосування до спірних правовідносин ч.15 ст. 14Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначаючи про те, що вона є дружиною військовослужбовця.

Так, відповідно ч.15 ст. 14Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2023 року Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про шлюб №294 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 25 травня 2022 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про мобілізацію».

Враховуючи вищенаведене на період проходження чоловіком відповідачки військової служби проценти за кредитом нараховані бути не можуть.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, долученого до позовної заяви вбачається, що відповідачка сплатила 8976,00 грн, з яких 8975,70 грн були зараховані на погашення процентів.

Тому розмір заборгованості за тілом кредиту становить 9324,00 грн, яка на підставі ст.ст.526,530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених позовних вимог 16 %) 387,58 грн судового збору.

Що стосується витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року №5, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та АБ «Ліга юридичних технологій та інновацій», з додатками в вигляді додаткової угоди від 01 липня 2025 року, акта приймання-передачі наданих послуг від 01 липня 2025 року, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих документів вартість наданих послуг становить 5000,00 грн.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.

Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог 16 %) також підлягають стягненню понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 480,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження: місто Чернігів вул. Жабинського, будинок 13, ідентифікаційний код 39700642, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №977236242 від 30 вересня 2024 року в розмірі 9324,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження: місто Чернігів вул. Жабинського, будинок 13, ідентифікаційний код 39700642, судові витрати в розмірі 867,58 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан