ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5897/21

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/32/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарями: Герасименко Ю.О., Зеляк Ю.Г.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» (далі по тексту - Товариство, ТОВ «Цвіт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

- визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу транспортного засобу №3251 від 31.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» та ОСОБА_2 щодо продажу автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 ;

- визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу транспортного засобу №3252 від 31.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» та ОСОБА_2 щодо продажу автомобіля «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» автомобіль «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_5 , рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» автомобіль «Renault Dokker», НОМЕР_6 , 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 ;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обіймала посаду директора ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» з 22.12.2010 по 06.08.2018.

31.05.2018 між ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» в особі директора ОСОБА_4 (комітент) та ТОВ «Автосіверброк» (комісіонер), укладено договори комісії № 3251, 3252, відповідно до яких комісіонер зобов`язується за дорученням комітента здійснити в інтересах останнього угоду з продажу автотранспортних засобів «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 , та «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2017, номер кузова НОМЕР_4 .

За договорами купівлі-продажу транспортного засобу №3251 та №3252 від 31.05.2018 вищевказані транспортні засоби відчужено покупцеві ОСОБА_2 без проведення загальних зборів учасників ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» та отримання згоди на відчуження вищевказаного майна підприємства, що суперечить умовам статуту товариства. Того ж дня, ОСОБА_4 складені видаткові накладні № ОС-1, ОС-2, відповідно до яких автомобілі «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , передані у власність її матері, ОСОБА_2 , за ціною нижчою за балансову та ринкову вартість.

14.06.2019 на підставі договору купівлі-продажу № 5693, укладеного за посередницьких послуг ТОВ «Автосіверброк», автомобіль «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , передано у власність ОСОБА_1 та присвоєно державний номерний знак НОМЕР_5 . На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 10921 від 14.03.2024 автомобіль «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2017, номер кузова НОМЕР_4 , перереєстровано на нового власника -

ОСОБА_3 .

Позивач уважав, що вищевказані договори купівлі-продажу транспортних засобів є недійсними, вчиненими керівником юридичної особи ОСОБА_4 з перевищенням наданих повноважень, внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, від імені Товариства проте всупереч його інтересам та є такими, що не відповідають статутній меті діяльності Товариства.

Наголошував, що набувач за спірними договорами ОСОБА_2 , вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно і нерозумно, будучи близьким родичем директора Товариства, достеменно знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу Товариства, мала б зібрати всю можливу відкриту інформацію як про продавця, так і про дійсну ринкову вартість транспортних засобів. Залучення її до участі в укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» було формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору на користь самої ОСОБА_1 з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на це майно.

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.07.2024 залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 (том 1 а.с. 222).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2025 у задоволенні позову ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на незаконність, ухвалення рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, та судом першої інстанції у даній справі встановлено формальність дії по залученню ОСОБА_1 своєї матері ОСОБА_5 до участі в укладенні договорів купівлі-продажу з метою одержання неправомірної вигоди у власних інтересах та фактичного подальшого відчуження предметів договорів, зокрема на користь самої ОСОБА_1 , яка перевищивши повноваження директора, діючи всупереч Статуту та меті здійснення господарської діяльності товариства, умисно значно занизила вартість транспортних засобів та вчинила правочини з метою протиправного позбавлення товариства права власності на майно, чим завдала товариству значної шкоди. Перелічені обставини в сукупності прямо вказують про недобросовісність дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час укладення оспорюваних договорів та зловмисну домовленість сторін по укладенню таких договорів, що є порушенням приписів ст. 13, 92, 203, 237, 238 ЦК України та свідчить про наявність правових підстав для визнання їх недійсними у відповідності до ст. 215, 232, 241 ЦК України та для витребування в силу приписів ст. 387, 388 ЦК України спірного майна із власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Заявник наголошує, що у даному випадку не вимагається визнання недійсними договорів комісії, про що зазначив суд першої інстанції, оскільки вони є договорами про надання посередницьких послуг, рішення у даній справі не створює жодних правових наслідків для комісіонера. Оспорювані договори купівлі-продажу містять вказівки про те, що комісіонер діє у чужих інтересах на підставі договору комісії, який в свою чергу містить посилання на здійснення повноважень ОСОБА_4 як представником товариства, тобто свідчить про обізнаність контрагентів з обсягом повноважень такої особи та входить у межі звичайної обачності при укладенні договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідачі зазначають, що як убачається зі змісту вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.2023 № 750/3938/20, у судовому порядку стороною обвинувачення не було доведеного того, що ОСОБА_2 знала про незаконність походження і набуття права власності на спірні автомобілі. Не доведено цього факту й під час розгляду даної цивільної справи, а доводи позивача про обов`язок покупця зібрати всю можливу інформацію про продавця та транспортні засоби та її обізнаність про перевищення повноважень ОСОБА_1 суд відхилив, оскільки згідно оспорюваних договорів купівлі-продажу відчуження автомобілів відбулося ТОВ «Автосіверброк», яке діяло на підставі договорів комісії. Не може свідчити про недобросовісність та обізнаність ОСОБА_2 лише сам по собі факт її родинних зв`язків із ОСОБА_1 .

Звертають увагу на те, що суд слушно зауважив, що позивач не позбавлений можливості відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок учинення кримінального правопорушення, про що в провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова перебуває на розгляді цивільна справа № 750/1912/24.

Зазначають, що ОСОБА_1 діяла у межах своїх повноважень, то ж це не може бути підставою для визнання договорів недійсними. Її звинуватили виключно у продажу за нижчою ціною, що не є окремою самостійною підставою для визнання договорів недійсними, оскільки ціна відповідно до норм цивільного та господарського законодавства є договірною величиною.

Стверджують, що оскільки ОСОБА_1 мала повноваження та використала їх, угода є правомірною.

Уважають, що спірні автомобілі вибули із володіння Товариства з його волі, а тому вони не підлягають витребуванню у добросовісного набувача в порядку передбаченому статтею 388 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача ТОВ «Цвіт» - адвоката Мошко М.М., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петрикея І.А., який просив залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №750/3938/20 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.364-1 КК України, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Цвіт», суд першої інстанції виходив з того, що:

- ОСОБА_1 порушивши вимоги статті 92 ЦК України щодо добросовісності та розумності дій представника Товариства, діючи не в його інтересах, за відсутності рішення його загальних зборів, до компетенції яких Статутом віднесено вирішення питань щодо укладення договорів на суму, що перевищує еквівалент у 10 000 доларів США, відчужила спірні транспортні засоби з перевищенням наданих їй Товариством повноважень, а залучення її матері, ОСОБА_2 до участі в укладенні договорів купівлі-продажу було формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предметів договорів на користь самої ОСОБА_1 , з метою позбавлення юридичної особи права на вказане майно;

- під час розгляду цивільної справи не доведено недобросовісності та нерозумності в поведінці ОСОБА_2 , а доводи позивача про обов`язок покупця зібрати всю можливу інформацію про продавця та транспортні засоби та її обізнаність про перевищення повноважень ОСОБА_4 суд відхилив, оскільки згідно з оспорюваними договорами купівлі-продажу відчуження автомобілів відбулося ТОВ «Автосіверброк», яке діяло на підставі договорів комісії;

- позивач не позбавлений можливості відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок учинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, про що в провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова перебуває на розгляді цивільна справа № 750/1912/24;

- позивач просить визнати недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів, укладені між ТОВ «Автосіверброк» та ОСОБА_2 , при цьому ним не заявлено вимог про визнання недійсними первісних правочинів - договорів комісії №№ 3251, 3252 від 31.05.2018, укладених між ТОВ «Цвіт» в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Автосіверброк», яке при цьому не є учасником справи, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для надання правової оцінки договорам комісії на предмет перевищення повноважень ОСОБА_4 при їх укладенні.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Цвіт», проте уважає, що мотиви відмови мають бути викладені в іншій редакції.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_4 , згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Цвіт» № 1 від 22.12.2010 та наказу директора ТОВ «Цвіт» № 1 від 29.12.2010 у період часу з 29.12.2010 по 06.08.2018 займала посаду директора Товариства.

31.05.2018 між ТОВ «Цвіт» в особі ОСОБА_4 (комітента) та ТОВ «Автосіверброк» (комісіонера) укладено договори комісії № 3251, 3252, відповідно до яких комісіонер зобов`язується за дорученням комітента здійснити в інтересах останнього від свого імені, але за рахунок комітента, угоди з продажу автотранспортних засобів:

- «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, за ціною 260 358 грн 17 коп.;

- «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , 2017 року випуску, за ціною 148 851 грн 60 коп.

Відповідно до п. 1.2. згаданих договорів комісії виступаючи від свого імені, комісіонер спільно з комітентом укладає угоду купівлі-продажу з третьою особою (покупець).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу №3251 від 31.05.2018 ТОВ «Автосіверброк», який є комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 3251 від 31.05.2018, (продавець), передав у власність ОСОБА_2 (покупець) транспортний засіб марки Toyota, модель Land Cruiser 200 4.5 D універсал-В 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за власником (Комітентом за договором комісії) транспортного засобу 21.04.2017. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 260 358,17 (том 1 а.с. 24-25).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3252 від 31.05.2018 ТОВ «Автосіверброк», який є комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 3252 від 31.05.2018, (продавець), передав у власність ОСОБА_2 (покупець) транспортний засіб марки Renault, модель Dokker 1.5 D фургон малотонажний-В 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (Комітентом за договором комісії) транспортного засобу 15.06.2017. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 148 851,6 грн (том 1 а.с. 26-27).

Згідно з інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 26.06.2024 № 31/33-728 14.06.2019 транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, 2015 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , перереєстрований в ТСЦ № 7441 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області на нового власника за договором купівлі-продажу від 14.06.2019 № 5693, виданого ТОВ «Автосіверброк», власник ОСОБА_1 , при цьому присвоєний номерний знак НОМЕР_5 (том 1 а.с. 190-191).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу № 10921 від 14.03.2024 ТОВ «Автосіверброк», який є комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 10921 від 14.03.2024, (продавець), передав у власність ОСОБА_3 транспортний засіб марки Renault, модель Dokker, 2017 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований за власником (Комітентом за договором комісії) транспортного засобу 01.06.2018. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 30 000 грн (том 1 а.с. 194-195).

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2023 у справі №750/3938/20, який набрав законної сили 27.01.2024, ОСОБА_4 визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 364-1 КК України - у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк два роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 39 554,24 грн (том 1 а.с. 113-126, том 2 а.с. 98-123).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частинами першою та другою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Предметом цього спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та витребування автомобілів з чужого незаконного володіння в останнього набувача.

Зі змісту оспорюваних договорів купівлі-продажу транспортного засобу від № 3251 та № 3252 від 31.05.2018 вбачається, що його сторонами є ТОВ «Автосіверброк» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), якими цей договір підписаний. При цьому, укладеними 31.05.2018 договорами комісії №3251 та № 3252 передбачено, що укладаючи угоду з продажу автотранспортного засобу з третьою особою комісіонер, у даному випадку ТОВ «Автосіверброк», виступає від свого імені.

Таким чином, укладаючи оспорювані договори купівлі-продажу № 3251 від 31.05.2018 та № 3252 від 31.05.2018 ТОВ «Автосіверброк» діяло від свого імені та виступало стороною договору.

У цій справі ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» позов про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів № 3251 та № 3252 від 31.05.2018 заявлено до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №670/23/18 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/856/17.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постановах від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 05 липня 2023 року у справі №910/15792/20).

За усталеною практикою Верховного Суду звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц відповідно, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17, від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача), що є обов`язком позивача (п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України), має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, а саме сторін оспорюваного правочину, та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Оскільки оспорювані договори купівлі-продажу транспортних засобів було укладено між ТОВ «Автосіверброк» та ОСОБА_2 , до участі у справі як відповідача слід було залучити ТОВ «Автосіверброк».

Відповідно до відповіді № 1821138 від 26.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Автосіверброк» зареєстровано як юридичну особу (том 3 а.с. 50-51).

Отже, зважаючи на те, що належними відповідачами у справах про визнання недійсним договору є всі сторони договору, у цій справі ТОВ «Автосіверброк», який є продавцем за оспорюваними договорами, до участі у справі як відповідач залучений не був, у задоволенні позову ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» необхідно відмовити через неналежний склад відповідачів.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції залишено поза увагою, що у постанові КЦС ВС від 30.07.2020 в справі № 670/23/18 зроблено висновок про те, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатися всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є всі сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Позов ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» за відсутності належних співвідповідачів не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт», які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача, співвідповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Щодо вирішення позовних вимог про витребування автомобілів з незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

ЦК України передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правовідносини щодо витребування майна без оспорювання договорів купівлі-продажу спірних автомобілів між сторонами не виникли. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, витребування автомобілів без такого визнання не можливе.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ТОВ «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2025 - зміні, з викладенням мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр впровадження інноваційних технологій - «Цвіт» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко