Справа №949/92/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 січня 2026 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що складено відповідний актовий запис за №651.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

До того ж, при подачі позовної заяви, позивачем має бути дотримана територіальна юрисдикція (підсудність).

27 січня 2026 року, у відповідності до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом, з Єдиного державного демографічного реєстру, отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, де зазначено, що адресою реєстрації відповідача ОСОБА_2 значиться: АДРЕСА_1 .

Отже, за територіальною підсудністю, дана справа підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області.

Проте, у змісті позовної заяви позивач посилається на ч. 2 ст. 28 ЦПК України (підсудність за вибором позивача), згідно якої позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Втім, позивачем не додано до позовної заяви будь-яких доказів, що на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Крім того, додані до позову матеріали не містять підтвердження про те, що подружжя домовилось, що дана справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Варто зауважити, що додані до позовної заяви копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не підтверджує перебування дитини на утриманні позивача.

Вказана обставина також не може бути підтверджена доданими Витягами з Реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання дітей у житловому будинку по зареєстрованому місцю проживання позивача.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відтак позивачу необхідно виправити вищевказані недоліки та надати докази, які підтверджують наявність у нього підстав для звернення з даним позовом саме до Дубровицького районного суду Рівненської області у порядку виключеної підсудності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Зважаючи на вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки своєї позовної заяви шляхом приведення останньої відповідно до вимог діючого Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 185 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Тарасюк А.М.