Справа № 462/2639/24 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю
Провадження № 22-ц/811/895/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Сяйво» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ЛКП «Сяйво» звернулося в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3169,62 грн. заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ЛКП «Сяйво» та співмешканцями будинку, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 укладено Типовий договір №61 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року. Відповідно до положень вказаного Типового Договору споживачі послуг зобов`язані оплачувати управителю надані послуги з управління багатоквартирним будинком за ціною та у строки, встановлені договором. ЛКП «Сяйво» є управителем багатоквартиного будинку, зокрема АДРЕСА_1 , та відповідно до Договору із співвласниками, серед яких і відповідачі, забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідачі користуються наданими ЛКП «Сяйво», як управителем, послуги, однак взяті на себе зобов`язання з оплати отриманих ними послуг не виконують, внаслідок чого за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року у відповідачів перед ЛКП «Сяйво» виникла заборгованість у сумі 3169,62 грн за послуги з управління багатоквартирним будинком. У зв`язку з наведеними, просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» 3169,62 грн. заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» 1514 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

Судовий збір в розмірі 1514 грн., сплачений Львівським комунальним підприємством «Сяйво», компенсовано позивачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним і необгрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, завданням та основним засадам цивільного судочинства.

Вказує, що у відзиві на позовну заяву зазначав, що є інвалідом II групи внаслідок війни, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та користується 100 процентною знижкою на оплату житлово-комунальних послуг. Вказана пільга також передбачена і на члена сім`ї, а саме ОСОБА_2 .

З 01.01.2023 року ГУ ПФУ у Львівській області припинило нараховувати пільги на дві особи, а саме на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як члена сім`ї.

На думку апелянта, така протиправна бездіяльність Головного управління ПФУ у Львівській області призвела до наявності боргу за житлово-комунальні послуги.

04.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ГУПФУ у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

07 жовтня 2024 року Восьмий адміністративний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте, вказана постанова не була відображена в рішенні суду першої інстанції.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційно інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскарження відповідачами бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення нарахування пільги на дві особи, не звільняє їх від обов?язку виконання своїх зобов?язань по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкових територій. Суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ЛКП «Сяйво» про солідарне стягнення з відповідачів 3169,62 грн. заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.22).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім?ї і прописки ЛКП «Сяйво» №106 від 27.03.2024 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Між ЛКП «Сяйво» та співмешканцями будинку АДРЕСА_1 , укладено Типовий Договір №61 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року.

Відповідно до умов Типового договору ЛКП «Сяйво» в особі управителя ОСОБА_3 , що діє на підставі протоколу, є управителем будинку, в якому проживають відповідачі. Згідно із умовами договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно із вимогами законодавства та умовами цього договору. Послуга з управління включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного майна. Кожен із співвласників має право одержувати від управителя своєчасно та належної якості послугу з управління згідно із законодавством та умовами цього договору. Разом з тим, кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені цим договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачів по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року становить 3169,62 грн. (а.с.9).

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною 1, 2 статті 12 закону «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Пунктом першим частини 1 статті 7 закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статтей 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачів по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року становить 3169,62 грн. (а.с.9).

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Частинами 3, 4 вказаної статті визначено, що порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ЛКП «Сяйво» не надає послуги із утримання будинку та прибудинкової території або надає такі неналежної якості.

Таким чином, доказів щодо ненадання ЛКП «Сяйво» чи надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг відповідачами суду не надано.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок війни, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та користується 100 % знижкою на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно припинило нарахування пільги на дві особи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року у справі № 380/7231/24 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та про зобов?язання здійснити дії щодо нарахування та виплати пільг на оплату за житлово-комунальні послуги з 01.01.2023.

Ухвалено у вказаній частині постанову, якою вказані вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті з 01.01.2023 пільг на оплату за житлово-комунальні послуги на дві особи: на ОСОБА_1 - інваліда ІІ групи внаслідок війни, і на члена його сім?ї - ОСОБА_2 , відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.2023 № 3551-XII;

Зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області : - забезпечити внесення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги відповідних уточнень, які стосуються права на нарахування та виплату пільг на оплату за житлово-комунальні послуги з 01.01.2023, на дві особи: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) - інваліда ІІ групи внаслідок війни, і на члена його сім?ї ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- здійснити нарахування та виплату пільг на оплату за житлово-комунальні послуги з 01.01.2023, на дві особи на: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) - інваліда ІІ групи внаслідок війни, і на члена його сім?ї ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), відповідно до Закону у країни Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу (далі - пільги на оплату житлово-комунальні послуг) у грошовій формі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373 (далі - Порядок №373).

Відповідно до пункту 6 Порядку №373 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення проводили нарахування пільг на оплату житлово - комунальних послуг по грудень 2022 року включно. Із січня 2023 року виплата пільг на оплату житлово-комунальних послуг здійснюється у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Таким чином, з січня 2023 року виплата пільг на оплату житлово-комунальних послуг здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виключно у грошовій готівковій формі, тому інформація про розмір пільг у квитанціях надавачів житлово-комунальних послуг відсутня.

Відповідно до пункту 14 Порядку №373 виплата пільг у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок пільговика, відкритий в установі уповноваженого банку, або через відділення організації, що здійснює виплату та доставку пенсій та грошової допомоги, за місцем фактичного проживання одержувача пільг.

Пунктом 17 передбачено, що невиплачені пільговику кошти враховуються уповноваженими органами під час надання пільги в наступних періодах.

Громадяни, яким призначено житлову субсидію, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми житлової субсидії, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої їм готівкою.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскарження відповідачами бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення нарахування пільги на дві особи, не звільняє їх від обов?язку виконання своїх зобов?язань по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкових територій.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.