П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/6212/25

Провадження № 22-ц/4815/138/26

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Кучина Н.Г.

Присяжні: Фурс В.С., Кушнарьова Л.І.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(повним текстом) 15 вересня 2025 року

в м. Рівне Рівненської області

без фіксування судового засідання

технічними засобами

Дата складення повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - ОСОБА_8 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 ; про оголошення особи померлою,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про оголошення померлим свого сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого сержанта - командира відділення кулеметного взводу механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в населеному пункті АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої вимоги, покликалася на те, що вона, що є матір`ю ОСОБА_2 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку зі неспровокованою збройною агресією Російської Федерації до України. ОСОБА_2 приймав участь в бойових діях з 2016 року та мав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 та довідками про участь в бойових діях.

На момент повномасштабного вторгнення російських військ він у складі Військової частини НОМЕР_1 виконував бойові завдання за призначенням по захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою № 4427 від 30 жовтня 2023 року.

Із 20 квітня 2022 року військовослужбовець ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти під час виконання бойового завдання в районі виконання бойових завдань у населеному пункті Олександрівка Херсонської області.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року заяву задоволено.

Оголошено померлим ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт ID НОМЕР_4 виданий органом 5610 від 13 лютого 2017 року, уродженця міста Рівне Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Датою смерті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт ID НОМЕР_4 виданий органом 5610 від 13 лютого 2017 року, уродженця міста Рівне Рівненської області, визнано дату набрання рішенням суду у справі законної сили.

Місцем смерті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт ID НОМЕР_4 виданий органом 5610 від 13 лютого 2017 року, уродженця міста Рівне Рівненської області, визнано населений пункт Олександрівка Херсонської області.

Визнано, що загибель ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) настала в період з 19 квітня 2022 року по 20 квітня 2022 року в населеному пункті Олександрівка Херсонської області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у складі Військової частини НОМЕР_1 .

Роз`яснено заявнику, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На рішення суду представником Міністерства оборони України - ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав, що з огляду на відсутність факту закінчення воєнних дій на території населеного пункту Олександрівка, як місця вірогідної загибелі ОСОБА_2 , відлік встановленого шестимісячного строку ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним та вказана заява судом першої інстанції підлягала відхиленню.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про оголошення померлим.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Савчук В.О. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишивши без змін оскаржуване рішення як законне і обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом з 2016 року. Наказом командувача СВ Збройних Сил України № 76-РС від 22 жовтня 2021 року призначений у Військову частину НОМЕР_1 на посаду головного сержанта - командира відділення кулеметного взводу механізованого батальйону, де і проходив службу. Вважається зниклим безвісти 20 квітня 2022 року в районі н.п. Олександрівка Херсонської області (під час виконання бойового завдання). Про факт зникнення безвісти ОСОБА_2 повідомлено його матір сповіщенням від 26 квітня 2022 року № 1/2979, на підставі чого відкрите кримінальне провадження.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2022 року за № 485 "Про призначення службового розслідування" призначено комісію для проведення службового розслідування за фактом бойових втрат з 19 квітня 2022 року по 20 квітня 2022 року внаслідок бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації в н.п. Олександрівка Херсонської області, внаслідок яких особовий склад Військової частини НОМЕР_1 зазнав безповоротних втрат особового складу, зниклих безвісти, таких, що отримали поранення.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 квітня 2022 року №300 вважається, таким, що з 20 квітня 2024 року зник безвісті під час виконання бойового завдання в н.п. Олександрівка Херсонської області старший сержант ОСОБА_2 , головний сержант 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Зник за таких обставин.

Під час виходу особового складу НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 з оточення противника в районі н.п. Олександрівка Херсонської області, що мало місце з 18 год. 00 хв. 19 квітня 2022 року до 04 год. 00 хв. 20 квітня 2022 року, противник здійснив обстріл з танків, БМП-3, РСЗВ та ствольної артилерії з напрямку н.п. Станіслав Херсонської області, внаслідок чого зник безвісти старший сержант ОСОБА_2 .

Відповідно до доповіді майора ОСОБА_3 , командира 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , від 20 квітня 2022 року №0666/38/930/ДСК, в ході перевірки особового складу було виявлено відсутність старшого сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 . Документальних відомостей про загибель ОСОБА_2 розслідуванням не встановлено, але, зі слів очевидців, які брали участь у тих подіях та самого ОСОБА_2 , який напередодні телефонував дружині ОСОБА_4 , особовий склад його підрозділу перебував у ворожому оточенні під постійними масованими обстрілами, намагаючись в ніч з 19 квітня 2022 року на 20 квітня 2022 року вийти з оточення. Долаючи водні перешкоди, вони вчергове попали під масований обстріл і фактично ніхто не вижив, тіла загиблих віднесло водою на непідконтрольну територію і під масованим вогнем противника їх не вдалося евакуювати. У зв`язку з цим відсутні документальні докази смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилеті та шоломі). В зв`язку з тим, що тіло ОСОБА_2 з поля бою не евакуювали та жодних медичних висновків про обставини його загибелі, смерті немає, по завершенню розслідування командуванням Військової частини НОМЕР_1 було передано відомості до Єдиного реєстру зниклих безвісти старшого сержанта ОСОБА_2 за результатами проведеного службового розслідування та повідомлено сім`ю. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти за особливих обставин старшого сержанта ОСОБА_2 , є збройна агресія Російської Федерації, протидія штурмовим та оборонним діям сил противника. Ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. 429, 430 КК України, в діях бійця не встановлено.

26 квітня 2022 року матір - ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її син, старший сержант ОСОБА_2 , головний сержант 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 20 квітня 2022 року в районі н.п. Олександрівка Херсонської області під час виконання бойового завдання із захисту України.

Згідно з Актом про відсутність протягом останніх шести місяців на території постійного місця проживання ОСОБА_2 від 20 квітня 2025 року №71, затвердженого головою ОСББ Чалюк О.Є., підписаного сусідами: кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_6 ), кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_7 ), кв. АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_8 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх шести місяців на території постійного місця проживання в АДРЕСА_2 , не з`являвся та на зв`язок не виходив.

Матір загиблого - ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за фактом зникнення безвісти сина, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000757 від 28 квітня 2022 року. Нею здано свої зразки дезоксирибонуклеїнової кислоти (далі - ДНК) для ідентифікації тіла ОСОБА_2 , однак збігів не знайдено досі. Їй пояснили, що значна частина тіл загиблих внаслідок неможливості відібрати ДНК-зразки не ідентифікована. Лікарський документ, без результатів аналізів ДНК, не може бути наданий. Визнання ОСОБА_2 загиблим їй потрібно для отримання виплат, передбачених законодавством, та оформлення спадщини.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості заяви, адже від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок російської збройної агресії проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав ОСОБА_1 як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.

При цьому якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Оскільки сукупністю об`єктивних і переконливих доказів підтверджено, що ОСОБА_2 , виконуючи бойове завдання в н.п. Олександрівка Херсонської області, безвісти пропав 20 квітня 2022 року за обставин, які загрожували йому смертю або дають підстави вважати його загиблим, тому з урахуванням перебігу шестимісячного строку, що минув з дня його імовірної загибелі, заяву ОСОБА_1 судом задоволено.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.ст. 19, 293, 305, 308 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Згідно зі ст.ст. 46, 47, 49 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою ст. 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

З висновків Верховного Суду, що зроблені у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23, вбачається, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України).

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було запроваджено воєнний стан у зв`язку з неспровокованою збройною агресією Російської Федерації до України. Розпочалася повномасштабна війна.

Отже, від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявниці, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи (постанови Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23).

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховного Суду зазначено, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі №607/1612/23 та від 29 травня 2024 року справі №127/28463/23.

При цьому Верховний Суд зауважив, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 висловлено висновок, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ч.2 ст. 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні заяви до застосування підлягали норми права, на застосуванні яких наполягала ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву про оголошення ОСОБА_2 померлим.

Щодо доводів апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права, то з ними погодитися неможливо, адже відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення заяви, Міністерство оборони України не надало, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу і аргументи автора апеляційної скарги про хибне застосування норм матеріального права, оскільки спростовуються правильністю висновків суду.

Решта покликань Міністерства оборони України про хибність оскаржуваного рішення колегією суддів також відхиляються як необґрунтовані.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук