Провадження №: 2/336/1154/2026
03 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування позову зазначено, що 19.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №440565925.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118/01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/118-01 договір викладено у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 53 від 19.11.2019 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором «440565925.
Відповідач вказану заборгованість не сплатив ані первісному кредитору, ані факторам, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду.
Посилаючись на викладені обставини просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у зазначених вище розмірах.
Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.
16.12.2025 матеріали справи надійшли в провадження судді Коваленка П.Л.
Ухвалою судді від 19.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився. В прохальній частині позову просив розгляд справи провести без його участі.
Відповідач до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань не надав, правом надати відзив не скористався. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законодавством порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №440565925, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п.1.4 цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів (п.1.2. договору). Кредит надається строком на 30 днів (п.1.3. договору). Додатком до договору є графік платежів.
21.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 200,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
03.06.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 100,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
14.06.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою продовжено строк, на який було надано кредит на 26 днів.
14.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 200,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції. Також, 14.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено ще одну додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою продовжено строк, на який було надано кредит на 30 днів.
03.06.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 100,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
15.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 200,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
27.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 1000,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
02.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 150,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
03.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 1600,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
04.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 1200,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
05.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою збільшено суму кредитну на 1350,00 грн., викладено графік розрахунків в новій редакції.
15.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №440565925 від 19.05.2019, якою продовжено строк, на який було надано кредит на 30 днів. Також змінено процентну ставку на 1,19% в день.
Позивач стверджує в позовній заяві, що відповідно до п.4.2. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись Логін особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету.
Однак, це не відповідає дійсності. Суд, дослідивши договір №440565925 від 19.05.2019 встановив, що його умови не містять інформації, в якому вигляді він укладений в паперовому вигляді з проставленими власноруч підписами сторін або в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису.
Суд зауважує, що ані договір №440565925 від 19.05.2019, ані жодна з додаткових угод, наданих суду, якими збільшено суму кредиту та строк кредитування, ані графіки розрахунків не містять підписів відповідача ОСОБА_1 ані електронних, ані проставлених власноруч. Підписів та печатки сторони ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначені документи також не містять.
Крім того, суду надано платіжні доручення від 19.05.2019 на суму 2000,00 грн., від 21.05.2019 на суму 200,00 грн., від 03.06.2019 на суму 100,00 грн., від 14.07.2019 на суму 200,00 грн., від 15.07.2019 на суму 200,00 грн., від 27.07.2019 на суму 1000,00 грн., від 02.08.2019 на суму 150,00 грн.,від 03.08.2019 на суму 1600,00 грн., від 04.08.2019 на суму 1200,00 грн., від 05.08.2019 на суму 1350,00 грн. Вказані платіжні доручення сформовані та підписані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Жодних доказів, що рахунки на які перераховувались грошові кошти належить відповідачу ОСОБА_1 суду не надано. Клопотань про витребування доказів від сторони позивача не надходило.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Реєстр прав вимоги №53 від 19.11.2019 до договору факторингу №28/1118-1, за яким ТОВ «Таліон плюс» ніби то набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 суду не надано.
Враховуючи, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», суд приходить до висновку, що позивачем не доведено переходу права вимоги до нього та не встановлено порушення його прав.
Крім того, оскільки позивачем не доведено укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, як і не доведено належними доказами факт перерахування відповідачу грошових коштів за кредитним договором, суд ще раз наголошує, що ним не встановлено, що має місце порушення прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Слід наголосити, що відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
При цьому, за нормою ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Проте, судом встановлено, що належних та достовірних доказів укладення договору №440565925 від 19.05.2019 не надано, як і не надано доказів перерахування коштів на поточний рахунок саме на ім`я відповідача.
Частиною 1 статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.
З урахуванням наведеного, оскільки факт укладення кредитного договору, факт перерахування грошових коштів саме відповідачу первісним кредитором, а також факт переходу права вимоги позивачу у справі не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 3028,00 гривень, слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279, 280-283 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 3028,00 гривень залишити за позивачем.
Інформація про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.Л. Коваленко