Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3456/25
Номер провадження 2-ві/711/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді Кондрацької Н.М.

за участі:

секретаря судового засідання Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси заяву про відвід головуючого судді Скляренко В.М., подану у межах цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У Придніпровському районному суді м. Черкаси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представником позивача Лисенком Д.В. 17.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» подано заяву про відвід судді Скляренко В.М.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.01.2026 визнано відвід необґрунтованим та передано цивільну справу до канцелярії суду для визначення судді щодо розгляду відводу головуючому судді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.01.2026 для вирішення заяви про відвід визначено суддю Кондрацьку Н.М.

У поданій заяві про відвід зазначається, що ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 12.12.2025 р. у справі № 711/3456/25 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Литвин Ольги Петрівни про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.06.2025 року у справі №711/3456/25 - задоволено. Відповідно до мотивувальної частини ухвали: Доводи, на які посилається відповідач, мають істотне значення, тому, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача. Заява про перегляд заочного рішення не містила жодних доказів, як електронні та/ або електронні (висновок експерта, речові докази, покази свідків), однак суд в порушення процесуальної норми прийняв до уваги усні доводи, які за своєю правовою природою не є доказом. Зазначені обставини, викликали у позивача сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, через що заявив відвід.

Сторони у справі (їх представники) у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звернулись.

Вирішуючи питання про відвід судді, слід зазначити, що вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, вивчивши матеріали заяви про відвід, вважає її такою, що задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пряма чи опосередкована (побічна) заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою для відводу та може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Відвід з цієї підстави потребує доказування і має переконати суд в існуванні певних фактів прямої чи опосередкованої (побічної) заінтересованості судді у результаті розгляду справи, яка вирішується.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Не є підставою для відводу судді заява, яка містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Зокрема, зазначені заявником підстави для відводу судді передбачені п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, де вказано, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Проте, згідно із ч.2 ст.214 Цивільного процесуального кодексу України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відтак, прийняття того чи іншого рішення не може свідчити про упередженість судді чи заінтересованість у результатах розгляду провадження. Оцінка щодо наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді справи надається судами вищих інстанцій при перегляді судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

У даному випадку фактично має місце незгода учасника справи - позивача з прийняттям суддею рішення щодо задоволення заяви представника відповідача та скасування заочного рішення суду, що саме по собі не може свідчити про наявність підстав для відводу судді від розгляду справи.

Жодних інших обставин, які б давали можливість прийти до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивачем не наведено.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 р. «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

За вказаних обставин суд вважає заявлений відвід судді є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з рішеннями судді, не може бути підставою для його відводу за відсутності інших обставин, які б свідчили про існування сумнів в неупередженості або об`єктивності судді в справі, яка розглядається і тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 40, 259 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву про відвід судді головуючого у справі Скляренко В.М. за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст буде виготовлено 07.01.2026.

Головуючий: Н. М. Кондрацька