КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ _______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/417/26
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться на дванадцятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку.
На тринадцятому поверсі, безпосередньо над його квартирою, розташована квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що 28.02.2025 року з квартири АДРЕСА_2 та яка належить відповідачу, відбулося залиття належної позивачу квартири.
Згідно акту б/н від 28.02.2025 р., комісія в складі старшого майстра дільниці № 3 КП ЖКС «Чорноморський» Хіхловської Л.І. майстра дільниці № 3 ОСОБА_3 та мешканки квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 складено акт про те, що в квартирі АДРЕСА_1 виявлено: 1. В кухні на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 2. В коридорі на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 3. В кухні та коридорі є незначне пошкодження паркету (вздуття 3 кв.м.).
Відповідно до вищевказаного акту причина залива квартири АДРЕСА_3 є вирваний шланг пральної машинки в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_4 .
З метою встановлення даних власника квартири АДРЕСА_2 князя та обставин залиття квартири позивача, ним на адресу керівника КП ЖКС «Чорноморський» Косніна Д.М. спрямований адвокатський запит, вих. № 0503/01/25 від 05.03.2025p.
Відповідно до наданої інформації у відповідь на зазначений адвокатський запит листом від 06.03.2025 р. вих. № 01-14/771 повідомлено, що підприємство виконує функції управителя багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до умов укладеного договору на послугу з управління № 47 від 01.01.2019. Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_4 відкрито на ОСОБА_5 , більш конкретну інформацію щодо зазначеної особи повідомлено не було з посиланням на Закон України «Про захист персональних даних».
З метою досудового врегулювання факту залиття квартири, на ім`я ОСОБА_5 була підготовлена Претензія від 2603/01/25 від 26.03.2025р. з пропозицією відшкодування матеріальних збитків у розмірі 120 000 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
В подальшому в ході перемовин, які відбулись на вулиці біля будинку АДРЕСА_5 26.03.2025 р. близько 15.00 за участі позивача, дружини позивача ОСОБА_4 та представників власника квартири відповідача, які представились Айгунь та Нармін (більш конкретних анкетних даних зазначеними особами надано не було) позивачем вголос було зачитана зазначена претензія. Претензійни вимоги представники відповідача не прийняли, претензію отримати відмовились, та претензія була поміщена до поштової скриньки відповідача.
З метою встановлення матеріальних збитків внаслідок затоплення та інших обставин затоплення, позивач звернувся до судового експерта Чорній Ю.П.
Крім того у висновку судового експерта зазначено, що причина залиття приймається на підставі акту про залиття від 28.02.2025, складеного та підписаного комісією КП ЖКС «Чорноморський», дільниця № 3. Відповідно до акту про залиття від 28.02.2025 причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є вирваний шланг пральної машини в вище розташованій квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Петренко В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.09.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання по справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернишевої Наталії Георгіївни належним чином завірені копії документів: паспортні дані (серія номер паспорта, ID картки, дата та орган, який видав), реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 , яка уклала договір купівлі-продажу №2841 від 19.08.2024 року квартири АДРЕСА_2 .
У судове засідання 02.02.2026 року позивач не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак його представник надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання 02.02.2026 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться на дванадцятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_6 на праві власності належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №2841 від 19.08.2024 року.
Згідно акту б/н від 28.02.2025 р., комісія в складі старшого майстра дільниці № НОМЕР_1 КП ЖКС «Чорноморський» Хіхловської Л.І. майстра дільниці № 3 ОСОБА_3 та мешканки квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 складено акт про те, що в квартирі АДРЕСА_1 виявлено: 1. В кухні на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 2. В коридорі на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 3. В кухні та коридорі є незначне пошкодження паркету (вздуття 3 кв.м.).
Відповідно до вищевказаного акту причина залива квартири АДРЕСА_3 є вирваний шланг пральної машинки в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_4 .
Відповідно до вказаного вище висновку судового експерта зазначено, що причина залиття приймається на підставі акту про залиття від 28.02.2025, складеного та підписаного комісією КП ЖКС «Чорноморський», дільниця № 3. Відповідно до акту про залиття від 28.02.2025 причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є вирваний шланг пральної машини в вище розташованій квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою.
За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях як зазначено у ч. 6 ст. 81 ЦПК України.
При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно до ст.76 ЦПК України.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначається, що залиття квартири позивача 28.02.2025 р. відбулося внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач вирвався шланг пральної машинки, а тому встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та наслідками у вигляді пошкодження майна позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту б/н від 28.02.2025 р., комісія в складі старшого майстра дільниці № 3 КП ЖКС «Чорноморський» Хіхловської Л.І. майстра дільниці № 3 ОСОБА_3 та мешканки квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 складено акт про те, що в квартирі АДРЕСА_1 виявлено: 1. В кухні на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 2. В коридорі на стелі жовті плями (пошкоджено фарбування 2 кв.м.), 3. В кухні та коридорі є незначне пошкодження паркету (вздуття 3 кв.м.).
Відповідно до вищевказаного акту причина залива квартири АДРЕСА_3 є вирваний шланг пральної машинки в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_4 .
У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири, та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях, зокрема норми ст. 1166 ЦК України, передбачають презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
У роз`ясненнях п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності, вини у завданні шкоди.
Отже, судом встановлено, що з наявних в матеріалах справи доказів, у тому числі складеного акту, вбачається факт затоплення квартири позивача, встановлена причина такого затоплення.
Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем до суду надано не було.
Отже, вину у завданні шкоди позивачу - затоплення його квартири, відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано, що є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язково з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння чи заподіювання, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, тому обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.
Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Як встановлено судом сам факт залиття квартири мав місце, вина відповідачем не спростована, тому зазначена обставина спричинила позивачу відповідні зміни у його життєдіяльності, оскільки замість звичного ритму життя він вимушений був займатися ліквідацією наслідків такого залиття, що призвело до завдання моральних страждань. З урахуванням обставин справи, тривалості існування вказаних обставин, суд вважає, що присудження йому 5000,00 гривень в якості розміру морального відшкодування буде справедливою компенсацією заподіяної шкоди.
Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, такі обставини, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (91,31%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1769,51 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.
Стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 5478,60 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
КС зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу
При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дубіною Олександром Анатолійовичем було укладено договір про надання правової допомоги №2702/25.
Керуючись ст.12,18,19,81,82,178,187,211,247,258,259,274-279,280-282,354-355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: В. С. Петренко