Справа № 947/1389/26
Провадження № 2/947/1443/26
УХВАЛА

09.02.2026

Суддя Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича про скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника, поверненню стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича, в якому просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.12.2025, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. та зняти арешт за виконавчим провадженням № 69357198; повернути кошти, які починаючи з 25.12.25 були зняті з його банківських рахунків на підставі постанови про арешт коштів боржника від 25.12.25 за виконавчим провадженням №69357198; виконавче провадження №69357198, відкрите на підставі судового наказу №947/3196/22 від 01.07.2022, який було скасовано ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.08.2022 відносно ОСОБА_1 закрити, як таке що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 4073,28 гривень та моральну шкоду в сумі 100000,00 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя перевіряє, зокрема наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвалою судді від 15.01.26 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Так, вимоги ухвали щодо усунення недоліків позовної заяви позивачем виконано, про що надано відповідну заяву.

Перевіривши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з цією позовною заявою до суду, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Так, відповідно до п. 13 постанови № 6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Між тим, у цьому зв`язку звертаємо увагу на те, що у разі відповідності скарги всім встановленим вимогам, суд призначає її до розгляду в судовому засіданні, повідомляючи належним чином про розгляд скарги всіх учасників виконавчого провадження і заінтересованих осіб.

Тобто, скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим ЦПК та містити відомості, визначені п. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

Тобто, відповідно до змісту наведеної статті, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, учасниками провадження по скарзі повинні бути заявник (скаржник) та державний виконавець або інша посадова особа ДВС рішення, дії або бездіяльність, якої оскаржуються.

Таким чином, сторона виконавчого провадження не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Правильність зазначеного висновку підтверджується позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 24 травня 2021 року по справі № 712/12136/18, згідно з якою боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19, а також у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 544/394/18, від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20, від 04 листопада 2020 року у справі № 520/7100/19, від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20.

Звернувшись до суду з позовом, позивач, серед іншого, просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.12.2025, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. та зняти арешт за виконавчим провадженням № 69357198; повернути кошти, які починаючи з 25.12.25 були зняті з його банківських рахунків на підставі постанови про арешт коштів боржника від 25.12.25 за виконавчим провадженням №69357198; виконавче провадження №69357198, відкрите на підставі судового наказу №947/3196/22 від 01.07.2022, який було скасовано ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.08.2022 відносно ОСОБА_1 закрити, як таке що не підлягає виконанню, отже, оскільки у виконавчому провадженні він є боржником і законом встановлений інший порядок вирішення вказаних питань, а саме шляхом оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимогу про зняття арешту, накладеного виконавчою службою, яка не підлягає розгляду в позовному провадженні, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у в цій частині позовних вимог слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження в цій частині позовних вимог, вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що захист його порушених прав можливий шляхом звернення до суду із скаргою на дії державного ( приватного ) виконавця в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України.

Також позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 4073,28 гривень та моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень.

Пунктом 4 ч.2 ст. 187 ЦПК України передбачено при постановленні ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись справа.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються Цивільним процесуальним Кодексом України.

При цьому згідно ч.ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:ціну позову;значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з огляду на предмет спору, позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 4073,28 гривень та моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до вимог ст. 187 ч. 2 п.7 ЦПК України при відкритті провадження в ухвалі суд повинен зазначити результат розгляду заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовом, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін.

Суд зазначає, що позивач звертався з заявою про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 19.01.26 залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 19, 186, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича про скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника, поверненню стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження відмовити.

Прийняти позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича про стягнення матеріальної та моральної шкоди та відкрити провадження за вимогами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Розгляд справи призначити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Одеси на 09.03.2026 року об 11 годині 00 хвилин, про що повідомити сторони.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Роз`яснити позивачу, що у разі отримання відзиву на позову заяву, позивач має право у відповідності до ст.179 ЦПК України, у десятиденний строк з дня отримання відзиву на позову заяву, надати відповідь на відзив, до якого застосовуються правила встановлені ч.3-5 ст. 178 ЦПК України. Копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Роз`яснити відповідачу, що у разі отримання відповіді на відзив, відповідач має право у відповідності до ст.180 ЦПК України, у десятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, надати заперечення на відповідь на відзив, до яких застосовуються правила встановлені ч.3-5 ст. 178 ЦПК України. Копія заперечень та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечень до суду.

Відповідач має право, в строк для подання відзиву, подати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Роз`яснити відповідачу, що якщо відповідач не подасть у визначений строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи. Копію позовної заяви та додані до неї документи направити відповідачеві.

Повідомити учасників процесу про можливість отримання інформації щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України (court.gov.ua).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Луняченко