ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №945/2227/25
Провадження №2/477/53/26
13 січня 2026 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Семенової Л.М.,
при секретарі судового засідання Сеніній В.О.,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
25 листопада 2025 року до суду відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», подана через систему «Електронний суд» 09 жовтня 2025 року, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №30.09.2024-100003079, підписаний в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6000 грн. на строк, визначений у кредитному договорі, а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, здійснивши перерахування коштів у розмірі 6000 грн. на банківську картку позичальника, номер якої зазначив позичальник у акцепті пропозиції кредитного договору.
Ухвалою від 26 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача надав суду заяву, у якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось.
Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
01 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №30.09.2024-100003079, за яким позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн. 00 коп. строком на 140 днів.
Згідно з пунктом 2.1. пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) договір є електронним кредитним договором, підписаним електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору №30.09.2024-100003079 від 01 жовтня 2024 року в електронній формі суд вважає належними та допустимими.
Таким чином, суд вважає що кредитний договір №30.09.2024-100003079 від 01 жовтня 2024 року, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора та вважається таким, що укладений в письмовій формі.
Відповідно до умов кредитного договору №30.09.2024-100003079 від 01 жовтня 2024 року, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн. на строк до 17 лютого 2025 року, плата за користування кредитом становить 1,0 % на день, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія за користування кредитом складає 1200 грн.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Як встановлено судом, позивач надав відповідачу 01 жовтня 2024 року грошові кошти у розмірі 6000 грн., що стороною відповідача спростовано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором.
Виходячи з умов кредитного договору та визначеної відсоткової ставки, відповідач повинен був сплатити позивачу відсотки за користування кредитними коштами, однак їх оплату не здійснив, що є порушенням істотних умов договору.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А);

відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Л.М.Семенова