УХВАЛА

з питання забезпечення позову

27 січня 2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року через Електронний Суд ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:

1. визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки NISSAN, модель LEAF, рік випуску 2020, VIN НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , колір: чорний, номерний знак: НОМЕР_3 , вид палива: електро;

2. визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину автомобіля марки NISSAN, модель LEAF, рік випуску 2020, VIN НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , колір: чорний, номерний знак: НОМЕР_3 , вид палива: електро.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

23.01.2026 року представником позивача через Електронний суд подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказала, що предметом позову є: транспортний засіб, придбаний 30.03.2024 під час зареєстрованого шлюбу між сторонами: марка NISSAN LEAF, державний номерний знак: НОМЕР_3 , кузов: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 , колір: чорний, вид палива: ЕЕЛЕКТРО, повна маса: 2035, маса без навантаження: 1645, рік випуску: 2020, 5-ти дверний легковий хетчбек, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на ім`я відповідача ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 28.06.2024 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_4 , про забезпечення позову шляхом накладення арешту з метою убезпечити розпорядження вказаним спільним сумісним майном відмовлено, чим відповідач ОСОБА_5 , скористалась 02.07.2024 в Чернівецькій області (РСЦ 7444), будучи достовірно обізнаною, що вказаний транспортний засіб є ПРЕДМЕТОМ позовного провадження № 766/10012/24 (2/766/10762/24), яке перебуває в з 24.06.2024 в Херсонському міському суді Херсонської області. 02.07.2024 у регіональному сервісному центрі 7444 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області було укладено ДОГОВІР купівлі-продажу спірного транспортного засобу між ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Перереєстрація вказаного транспортного засобу здійснена на підставі ДОГОВОРУ купівлі-продажу № 7344/2024/4723445 від 02.07.2024 та видано ТСЦ № 7344 нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 02.07.2024. Оскільки на момент укладення спірного договору, вказаний транспортний засіб перебував у спільній сумісний власності подружжя ОСОБА_8 , шлюб між якими розірвано, відповідно до підстав ст. 60 СК України, вказане рухоме майно на час відчуження 02.07.2024 має статус спільної сумісної власності подружжя, оскільки було придбано 30.03.2024 в період зареєстрованого шлюбу подружжя ОСОБА_8 . Враховуючи викладене просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_9 , вчиняти будь-які дії щодо розпорядження транспортним засобом: NISSAN, марка LEAF, рік випуску 2020, VIN: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 , колір: чорний, державний номерний знак: НОМЕР_3 , вид палива: Е ЕЛЕКТРО, яка відповідно до переєстрації вказаного транспортного засобу, здійсненого на підставі ДОГОВОРУ купівлі-продажу № 7344/2024/4723445 від 02.07.2024 та нового Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 02.07.2024, виданого ТСЦ № 7344, є власником вказаного транспортного засобу.

За протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.01.2026 року головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Матеріали заяви передані головуючому 27.01.2026 року.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову` заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, статтею 150 ЦПК імперативно встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, за рахунок якого пропонується забезпечити позов, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу

Розглядаючи надані ОСОБА_1 докази, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя.

В той же час, наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду не встановлено.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано підстави для вжиття заходів забезпечення позову, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не мотивована. Вказівка лише на те, що відповідачкою було відчужено спірний автомобіль в період перебування справи в суді, без накладення обтяження на рухоме майно, не може бути єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 не розглядається питання щодо дійсності договору купівлі-продажу спірного автомобіля, тому обмеження прав особи, яка не є стороною у справі і право власності якої презюмується, не відповідатиме принципам пропорційності та захисту права власності, закріпленим ст. 1 Першого протоколу до ЄСПЛ, якщо судове рішення ухвалене без її участі або порушує її законні інтереси.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також, зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому, єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Слід зазначити, що при розгляді справи за суттю судом буде встановлюватися чи є транспортний засіб спільним майном подружжя, в разі встановлення такого статусу буде вирішуватися питання щодо поділу усього спільного майна подружжя, в разі неподільності речей майно присуджується одній зі сторін, в разі вибуття майна з володіння при розгляді справи тій стороні, якою не було отримані кошти він відчуження можливе присудження компенсації.

За таких умов, суд дійшов висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 27 січня 2026 року.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус