КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/43019/25-ц

номер провадження 22-ц/824/2599/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник відповідача Чумаченко Д.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року /суддя Григоренко І.В./

у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення діловодства за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року та встановлення заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) (, вул. Глазунова, буд. 1, м. Київ, 01601): здійснювати підготовку до державної реєстрації та публікації за заявкою № m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати державну реєстрацію свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 № m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей про видачу свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 № m202113302 від 02.06.2021 року; вносити будь-які відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою № m 018 07716 ; видавати свідоцтво за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року, до ухвалення рішення судом у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним рішення.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено. Зупинене діловодство за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року та заборонено Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1, ): здійснювати підготовку до державної реєстрації та публікації за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати державну реєстрацію свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 №m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей про видачу свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 № m202113302 від 02.06.2021 року; вносити будь-які відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою № m202113302 від 02.06.2021 року; видавати свідоцтво за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року. /а.с. 110-113/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що заявник ОСОБА_3 не довів реальної загрози утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, його твердження ґрунтуються виключно на припущеннях; заходи забезпечення позову є винятковими та не можуть застосовуватися без доведених ризиків (ст. 149, 150 ЦПК України). Вказував, що аналогічні заходи вже застосовані в іншій справі № 916/2001/23 (ухвала Господарського суду Одеської області від 04.05.2023), що призводить до дублювання судового захисту та порушення принципу правової визначеності. Заявник не має безпосередньо порушеного права, яке потребує захисту: договір доручення № 1 від 07.05.2021 створює зобов`язальні відносини лише між ним та ОСОБА_4 , не породжуючи правових наслідків для ФОП ОСОБА_1 ; право на оскарження рішення УКРНОІВІ не залежить від можливості скасування свідоцтва в майбутньому, але заявник зловживає процесуальними правами. Крім того, вказував, що суд не перевірив дотримання форми заяви (ст. 151 ЦПК України) - не зазначено місце проживання/перебування заявника, лише поштова скринька для листування; суд мав повернути заяву відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України. Також у справі порушено правила підсудності, оскільки відповідач - ФОП ОСОБА_1 проживає в Одеській області, заява мала бути подана до Доброславського районного суду Одеської області (ст. 27, 152 ЦПК України); залучення УКРНОІВІ як відповідача є штучним. Загалом, заходи не співмірні заявленим вимогам (ч. 3 ст. 150 ЦПК України), фактично вирішують спір по суті до подання позову; суд проігнорував заперечення відповідача та правові позиції ВС (постанови від 24.04.2024 № 754/5683/22, від 24.09.2020 № 910/8499/20 тощо).

ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апелянта, посилається на доведеність реальної загрози утруднення виконання майбутнього рішення, наявність охоронюваного законом інтересу, правомірність застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, аналогічність практики ВС (постанови від 24.09.2020 №910/8499/20, від 09.02.2023 № 910/5028/21), відсутність дублювання з іншою справою через різний склад сторін та підстави позову, правильність визначення підсудності з урахуванням місцезнаходження УКРНОІВІ.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, клопотав про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю приймати участь у засіданні в режимі відеоконференції за відсутності електроенергії. Вказане клопотання апеляційним судом відхилено, у справі наявний його відзив, позиції щодо апеляційної скарги висловлена, додаткових обставин не вказано, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у вжитті заходів забезпечення позову, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (далі - заявник, ОСОБА_3 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення діловодства за заявкою №m202113302 від 02.06.2021 року та встановлення заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) (, вул. Глазунова, буд. 1, м. Київ, 01601): здійснювати підготовку до державної реєстрації та публікації за заявкою № m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати державну реєстрацію свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 № m202113302 від 02.06.2021 року; здійснювати публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей про видачу свідоцтва на торговельну марку за заявкою ОСОБА_1 № m202113302 від 02.06.2021 року; вносити будь-які відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою № m 018 07716 ; видавати свідоцтво за заявкою № m202113302 від 02.06.2021 року, до ухвалення рішення судом у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним рішення.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що у 2014 році ОСОБА_4 у співавторстві з ОСОБА_5 шляхом творчої діяльності був створений логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» для майбутнього ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який було виражено у формі графічного твору на папері. З метою практичного використання логотипу «ІНФОРМАЦІЯ_1» для рекламування та індивідуалізації майбутнього ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_4 уклав з графічним дизайнером ОСОБА_6 договір від 19.03.2014 року про створення похідного графічного твору - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» в електронній (цифровій) формі на основі первинного графічного тору - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» за співавторством ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 07.03.2014 року.

Відповідно до п. 2.2. договору від 19.03.2014 року виключні майнові права на похідний графічний твір - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» (групу творів) створений Автором на виконання Договору, з моменту його створення набуває Замовник ( ОСОБА_4 ).

З метою отримання державної охорони на позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» та управління майновими правами інтелектуальної власності ОСОБА_4 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір №1 від 07.05.2021 року доручення управління майновими правами інтелектуальної власності, відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняв в управління та зобов`язався управляти майновими правами інтелектуальної власності ОСОБА_4 на об`єкти інтелектуальної власності, зокрема зобов`язався управляти майновими правами на похідний графічним твір - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» в електронній (цифровій) формі, та зобов`язався подати заяву про реєстрацію торговельної марки словесного позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

ОСОБА_3 , як представником з інтелектуальної власності (повіреним) в інтересах ОСОБА_4 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» була подана заявка зі словесним позначенням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про реєстрацію знака для товарів і послуг (торговельної марки) в Україні, для 43 класу Міжнародної класифікація товарів і послуг для реєстрації знаків (Ніццька класифікація).

В подальшому, 17.04.2023 року ОСОБА_3 від Державної організацій «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) надійшов попередній висновок експертизи від 17.04.2023 року про можливу відмову у реєстрації словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» для всіх послуг 43 класу за заявкою m202115612. УКРНОВІ, як підставу можливої відмови зазначило, що заявлене словесне позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для всіх послуг 43 класу заявлених у наведеному в заявці m202115612 переліку, є схожим настільки, що його можна сплутати з комбінованим позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка № m202113302 від 02.06.2021), раніше поданим на реєстрацію ОСОБА_1 , щодо таких самих та споріднених послуг.

Таким чином, як вказує заявник, у заявці ОСОБА_1 №m202113302 від 02.06.2021 року без згоди, як ОСОБА_4 так і без згоди ОСОБА_3 (повіреного) відтворено похідний графічний твір - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» в електронній (цифровій) формі, виключні майнові права інтелектуальної власності на який належать ОСОБА_4 з 07.05.2014 року, та майнові права інтелектуальної власності на який переданні в управління ОСОБА_3 з 07.05.2021 року.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 149, 150 ЦПК України (забезпечення позову допускається до подання позовної заяви, якщо невжиття заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення), ст. 153 ЦПК України (розгляд заяви без повідомлення сторін, крім виняткових випадків), п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України (заборона вчиняти певні дії).

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що між сторонами існує спір, є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заходи співмірні вимогам, зустрічне забезпечення не застосовується.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом першої інстанції було передчасно встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання майбутнього рішення суду. Заявник не навів жодних доказів існування реальної загрози утруднення чи неможливості виконання рішення, а його твердження ґрунтуються виключно на припущеннях. Ризик утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення щодо ФОП ОСОБА_1 відсутній, оскільки у випадку видачі свідоцтва за заявкою № m202113302 законодавство передбачає ефективний спосіб захисту - скасування свідоцтва у судовому порядку відповідно до статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". Отже, законодавство вже забезпечує баланс інтересів, і звернення з клопотанням про забезпечення позову до подачі позову є передчасним.

Крім того, заявник не довів ані факту порушення своїх прав, ані наявності загрози їх порушення. ОСОБА_3 обґрунтовував свою заяву тим, що у разі видачі свідоцтва за заявкою №m202113302 він "втратить можливість отримати винагороду за договором з ФОП ОСОБА_4 " та "втратить можливість управляти майновими правами інтелектуальної власності".

Водночас, договір доручення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створює виключно зобов`язальні правовідносини між ними і не породжує жодних обов`язків чи правових наслідків для ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями статей 4 та 15 ЦПК України, право на звернення до суду виникає лише у тієї особи, чиї права або законні інтереси безпосередньо порушені.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_3 права, яке потребує судового захисту, є передчасним і ще більше передчасним є забезпечення позову у даній справі, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються на користь апелянта із заявника у розмірі 3028 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року - скасувати, відмовивши у вимогах заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3028 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: