Справа № 141/633/25
Провадження №2-з/141/2/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук С.В., розглянувши заяву представника Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» адвоката Клапчука Ф.П. № 30/01-3 від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, чергове судове засідання у якій призначено на 12.02.2026.

02.02.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. № 30/01-3 від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 141/633/25, у якій адвокат Клапчук Ф.П. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю (виробничий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , та заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав щодо нежитлової будівлі (виробничого будинку) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Суд, розглянувши матеріали заяви № 30/01-3 від 30.01.2026 про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 141/633/25, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

При цьому, суд зауважує, що зміст і форма заяви про забезпечення позову повинні відповідати вимогам статті 151 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також у відповідності до вимог ч. 8 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. При цьому, питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, а на заявника покладається обов`язок зазначити, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Натомість, судом установлено, що в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України подана заява від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Поряд з цим, частиною 6 ст. 151 ЦПК України визначено, що до заяви про вжиття заходів забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду заяви про забезпечення доказів або позову сплачується судовий збір у сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 становить 3328,00 грн.

Отже, за подання юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду заяви про забезпечення позову підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1664,00 грн.

Натомість, судом установлено, що одночасно із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 141/633/25 представником Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» адвокатом Клапчук Ф.П. додано платіжну інструкцію № 1985 від 20.01.2026 про сплату ДП «Біріт - Надія» судового збору у сумі 1514,00 грн, платіжну інструкцію № 1986 від 20.01.2026 про сплату ДП «Біріт - Надія» судового збору у сумі 300,00 грн, а також платіжну інструкцію № 1987 від 20.01.2026 про сплату ДП «Біріт - Надія» судового збору у сумі 150,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку одержувач зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкриваються спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів. Судовий збір може бути перерахований через будь-яку установу банку чи відділення зв`язку із зазначенням необхідних реквізитів.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, аби платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим, постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі по тексту Інструкція).

Пунктом 41 Інструкції встановлено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

Суд зазначає, що на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі «Судовий збір» зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до Оратівського районного суду Вінницької області та приклад заповнення графи «Призначення платежу» в платіжному документі.

Натомість, у наданих представником заявника платіжних інструкціях, які долучені в якості доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, не зазначено повну інформацію про призначення платежів. Зокрема, у платіжній інструкції № 1985 від 20.01.2026 у графі «Сума» зазначено «1514,00 грн», у графі «Призначення платежу» зазначено: «4; Судовий збір, за позовом ДП Біріт-Надія, Оратівський районний суд Вінницької області»; у платіжній інструкції № 1986 від 21.01.2026 у графі «Сума» зазначено «300,00 грн», у графі «Призначення платежу» зазначено: «4; Судовий збір, за позовом ДП Біріт-Надія, Оратівський районний суд Вінницької області»; а також у платіжній інструкції № 1987 від 20.01.2026 у графі «Сума» зазначено «150,00 грн», у графі «Призначення платежу» зазначено: «4; Судовий збір, за позовом ДП Біріт-Надія, Оратівський районний суд Вінницької області».

Отже на підставі викладеного, суд виснує, що платіжна інструкція № 1985 від 20.01.2026, платіжна інструкція № 1986 від 20.01.2026, а також платіжна інструкціюя № 1987 від 20.01.2026 не можуть вважатися належним доказом сплати судового збору за подання Дочірнім підприємством «Біріт - Надія» до суду саме заяви про забезпечення позову у справі № 141/633/25 зважаючи й на те, що у провадженні суду знаходиться справа № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, у якій, окрім іншого, судом не розглянуто та не вирішено питання про збільшення (уточнення) позовних вимог.

Зокрема, суд зазначає, що 20.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до підготовчого судового засідання та залучення співвідповідача - ОСОБА_3 , а також 20.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява зі змінами (заява про збільшення позовних вимог), до якої представником позивача було долучено платіжну інструкцію № 1984 від 20.01.2026, де у графі «Сума» зазначено «3028,00 грн», у графі «Призначення платежу» зазначено: «4; Судовий збір, за позовом ДП Біріт-Надія, Оратівський районний суд Вінницької області».

Натомість, станом на день розгляду заяви від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову зазначені вище клопотання адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 судом ще не розлядались та не вирішувались.

Згідно вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, враховуючи установлені фактичні обставини справи № 141/633/25 та приймаючи до уваги, що заява про забезпечення позову не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення, а також належних доказів сплати судового збору, суд доходить висновку, що зава від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву представника Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» адвоката Клапчука Ф.П. № 30/01-3 від 30.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, повернути заявнику на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

2. Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою після усунення умов, що стали підставою для її повернення.

3. Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Климчук