ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №2/521/654/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Сегеди О.М.,

при секретарі Жулего М.І., за участю:

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Бурдейного В.О.,

представника відповідачки адвоката Коротченко Д.С.,

представника відповідача адвоката Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Хаджибейська державна нотаріальна контора у місті Одеса про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Хаджибейська державна нотаріальна контора у місті Одеса, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який був 19 червня 2010 року зареєстрований Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №318.

Після реєстрації шлюбу вони з чоловіком стали проживати за місцем реєстрації останнього, а саме в квартиры АДРЕСА_1 .

Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була 02 липня 2014 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м., яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є вонаОСОБА_1 , дружина померлого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька померлого та ОСОБА_1 , син померлого, які прийняли спадщину шляхом звернення до приватного нотаріусу з заявами про прийняття спадщину в установлений законом строк.

Зазначила, що після смерті ОСОБА_4 вона разом з донькою продовжували проживати в квартирі АДРЕСА_1 разом з батьками померлого, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

23 вересня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан А.В. були видані спадкоємцям ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: ОСОБА_1 на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 , сину померлого ОСОБА_1 на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., в тому числі житловою площею 51,3 кв.м., яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5 , чоловік померлої, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука померлої, ОСОБА_1 , онук померлої, які прийняли спадщину шляхом звернення в установлений законом строк до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

21 листопада 2017 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А.М. були видані спадкоємцям ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зазначила, що після смерті ОСОБА_6 , вона разом з донькою також продовжували проживати в квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 , якому вона надавала допомогу у сплаті комунальних платежів, придбанні ліків та проходження медичних оглядів.

Крім того, вона також займалась організацією проведення поховальних обрядів (придбанням поховального інвентаря, організацією проведення поховання та організацією поховальних обідів тощо).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , онука померлого та ОСОБА_1 , онук померлого та ОСОБА_3 , донька померлого, які прийняли спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

Вказувала, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проявляли належної турботи за ОСОБА_5 , не приділяли йому достатньої уваги та не надавали матеріальної допомоги. Померлий у більшості випадків проживав за рахунок власної пенсії, перебуваючи фактично на постійному матеріальному її утриманні.

Стверджувала, що вона здійснювала належний догляд за ОСОБА_5 , усіляко підтримувала його та забезпечувала йому гідний рівень життя, надаючи необхідну допомогу як матеріального, так і морального характеру, а також допомагала померлому в медичних обстеженнях та реабілітаційних заходах після хвороби.

Стверджувала, що батьки її померлого чоловіка, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при житті щиро прагнули та висловлювали особисте бажання, аби квартира АДРЕСА_1 , залишилась саме їх онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але при житті не встигли належним чином оформити передачу квартири в спадок малолітньої ОСОБА_1 .

Крім того, при житті ОСОБА_5 розраховував на моральну підтримку та матеріальну допомогу зі сторони його доньки ОСОБА_3 , яка проживає за межами території України, а саме в російської федерації. Відповідачка не брала участі в догляді за батьком, не здійснювала відвідувань і не надавала жодної фінансової допомоги, хоча мала можливість її надавати.

Посилаючись на вимоги ст.ст.1224,1259 ЦК України, позивачка просила суд надати малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоєміці п`ятої черги за законом, право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання (т.1 а.с.244-245).

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (т.2 а.с.73).

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено (т.2 а.с.74).

Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року клопотання представника позивача про виклик свідка було задоволено (т.2 а.с.193).

Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (т.2 а.с.194).

Позивачка та її представник, діючий за ордером від 23 червня 2025 року, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Раніше надали відповіді на відзиви (т.1 а.с. 232,233, т.2 а.с.113-115,187-192).

Представник відповідачки ОСОБА_3 , діючий за ордером від 22 жовтня 2025 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву, в який просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутності. Раніше надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні (т.2 а.с.105, т.2 а.с.84-90, 184-186,228).

Представник відповідача ОСОБА_1 , діюча за ордером від 22 жовтня 2025 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні Раніше надала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні (т.2 а.с.105,107,166-171).

Представник відповідачки ОСОБА_2 , діюча за ордером від 22 жовтня 2025 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні Раніше надала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні (т.2 а.с.160-165).

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Хаджибейська державна нотаріальна контора у місті Одеса в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надали письмові пояснення по справі та заяви про розгляд справи за їх відсутністю (т.2 а.с.1-2,3,4, 36,221).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що позивачка перебувала з ОСОБА_4 у шлюбі, зареєстрованим 19 червня 2010 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №318, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.15).

В період шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т.1 а.с.16).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживала разом з батьками за вказаною адресою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/007642783 від 10 червня 2025 року (т.1 а.с.18)

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с.19).

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Управлінням Чорноморського морського пароплавства Міністерства транспорту України 27 грудня 1993 року згідно з розпорядженням №575 від 27 грудня 1993 року в рівних частках ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с.194,195).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м., яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року (т.1 а.с.194,195).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , дружина померлого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька померлого, ОСОБА_1 , син померлого, які прийняли спадщину шляхом звернення в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса.

Встановлено, що 23 вересня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан А.В. були видані спадкоємцям ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме:

- дружині померлого ОСОБА_1 на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.26).

- доньці померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.33).

- сину померлого ОСОБА_1 на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

23 вересня 2015 року право власності ОСОБА_1 (1/5), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (3/5), ОСОБА_1 (1/5) на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т.1 а.с.29-31).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1 а.с.40).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м., яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року (т.1 а.с.194,195)..

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5 , чоловік померлої, ОСОБА_1 , онука померлої, ОСОБА_1 , онук померлої, ОСОБА_3 , донька померлої, які прийняли спадщину шляхом звернення в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А.М.

01 листопада 2017 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А.М. були видані спадкоємцям ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: онуці померлої ОСОБА_1 на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.41); чоловіку померлої ОСОБА_5 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.46); онуку померлої, ОСОБА_1 , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.41,46);

01 листопада 2017 року право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на частину вищевказаної квартири було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т.1 а.с. 44-45).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , помер що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.2 а.с.19).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 грудня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 листопада 2017 року (т.1 а.с. 46,194,195).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука померлого, ОСОБА_1 , онук померлого, які прийняли спадщину шляхом звернення в установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Хаджибейської державної нотаріальної контори (т.2 а.с.15).

Встановлено, що ОСОБА_3 , рідна донька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від спадщини після смерті батька відмовилась на користь онуці померлого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка 27 лютого 2025 року звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (т.2 а.с.28 звор.,29,30,34 звор.,35).

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (т.2 а.с.30 звор.,32).

Отже, ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (т.2 а.с.31 звор., 32звор.,33 ).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1519571 від 26 червня 2025 року (т.1 а.с.241).

Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Х1-153266-ю/о від 27 червня 2025року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.248).

Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27 червня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на території м. Одеси не зареєстрована (т.1 а.с.249).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянкою Російської Федерації була видана довіреність на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на управління та розпорядження всім її майном на території України, а також уповноважила останню представляти її інтереси, у тому числі у судових органах, і з забороною на передоручення повноваження іншим особам (т.1 а.с.211-215, т.2 а.с.52-53,54,55-56,57).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала і проживає до теперішнього часу разом з донькою ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується фотофіксацією (т.1 а.с.196-209).

Встановлено, що ОСОБА_1 займалась організацією проведення поховальних обрядів (придбання поховального інвентаря, організація проведення поховання, організація поховальних обідів та процедур стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою на одержання та підпоховання від 18 лютого 2017 року, договором-замовленням від 18 лютого 2017 року року та рахунком-фактурою від року (т.1 а.с.50,51,52,53,54,57,58,59).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанціями (т.1 а.с. 66-174, т.2 а.с.116-146).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнанння його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У відповідності до статей 1261-1265 ЦК України спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною другою ст. 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність усіх п`яти зазначених обставин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18, від 30 жовтня 2023 року у справі № 753/16113/20.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц, від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів (постанови Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 21 жовтня 2021 року у справі № 401/2614/17, від 28 червня 2023 року у справі № 691/1559/18.

Таким чином, в силу ст. 1266 ЦК України малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дідуся ОСОБА_5 , оскільки спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості спадкування відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред`явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 1224 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Як роз`яснено в ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилик вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 при житті не перебував у безпорадному стані, оскільки не звертався до лікарів, не перебував в медичному закладі на обліку у зв`язку з якимось захворюванням, самостійно пересувався та міг за собою доглядати.

Вказані обставини також підтвердили свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були допитані в судовому засіданні за клопотання позивачки та пояснили суду, що ОСОБА_1 дійсно проживала зі своїм свекром ОСОБА_5 , надавала йому усіляку допомогу. Проте вказали, що не чули, щоб ОСОБА_5 , скаржився на те, що його донька та онуки не доглядають за ним та не турбується про його життя. Також зазначили, що ОСОБА_5 не перебував у безпорадному (а с.71-74).

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_5 хворів і потребував сторонній допомоги, а також, що він звертався до відповідачів з проханням надати йому допомогу, а останні ухилялися від її надання.

Суд вважає, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка не надала суду жодного доказу того, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував в безпорадному стані і потребував допомоги відповідачів, а останні ухилялися від її надання.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 при житті перебував у безпорадному стані, оскільки відсутні медичні документи та докази його звернення до лікарів, докази перебування в медичному закладі на обліку у зв`язку з якимось захворюванням. Також, відсутні докази того, що він не міг самостійно пересуватись та не міг за собою доглядати.

Крім того, в процесі судового розгляду було встановлено та підтверджено матеріалами спадкової справи, що ОСОБА_3 , рідна донька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від спадщини після смерті батька відмовилась на користь онуці померлого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до якої не заявлялись позовні вимоги щодо усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 слід відмовити, так як остання не є належним відповідачем у справі, оскільки від спадщини після смерті батька ОСОБА_5 відмовилась добровільно.

Що стосується тверджень позивачки, що вона витрачала кошти на оплату комунальних послуг, то суд вважає, що оскільки остання, як співвласник проживала у квартирі та користувалась комунальними послугами, то вона зобов`язана була брати участь в їх оплаті.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю і відсутністю належних доказів на їх підтвердження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 2422,40 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 12).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Хаджибейська державна нотаріальна контора у місті Одеса про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 січня 2026 року.

Суддя: О.М. Сегеда