Справа № 740/6151/25
Провадження № 2/740/327/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 січня 2026 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 24273,20 грн заборгованості за кредитним договором №7135005 від 04 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем в електронному вигляді, право грошової вимоги по якому позивач набув згідно умов укладеного із ТОВ «Авентус Україна» договору факторингу від 27 травня 2024 року. Вказана заборгованість станом на час звернення до суду складається із 7000 грн тіла кредиту, 17273 грн 20 коп-нараховані проценти позивачем за 124 календарні дні. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що даний електронний договір про надання споживчого кредиту від 04 жовтня 2023 року укладений відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 7000 грн, строк кредиту 360 дні, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (після перейменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №7135005 від 04 жовтня 2023 року, про що було відповідачу направлено повідомлення електронною поштою. Представник позивача адвокат Столітній М.М. просить позов задовольнити, справу розглянути за відсутності та стягнути судові витрати, які складаються із 2422 грн 40 коп судового збору та 10000 грн витрат на правничу допомогу. Крім того, позивач просить в порядку частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні.

Відповідно до відзиву від 25 грудня 2025 року (отриманого засобами поштового зв"язку 26 грудня 2025 року) відповідач ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог та зазначає, що є військовослужбовцем ЗСУ, з 17 лютого 2023 року перебуває на передовій та під час перебування там отримав кредит та придбав на ці кошти стратегічні навушники для захисту слуху та забезпечення комунікації, під час виконання бойових завдань йому було не до повернення кредиту, про судове рішення дізнався з додатку Дія, сплатив 7000 грн заборгованості по тілу кредиту, підстави для стягнення процентів та нарахування інфляційних втрат і 3% річних відсутні, просить в позові відмовити.

Згідно додаткових пояснень від 07 січня 2026 року представник позивача адвокат Столітній М.М. просить позов задовольнити в повному обсязі, вказує, що до позовної заяви долучено належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, не заперечує про сплату відповідачем заборгованості по тілу кредиту 7000 грн, справу розглянути за відсутності та стягнути судові витрати, які складаються із 2422 грн 40 коп судового збору та 10000 грн витрат на правничу допомогу, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 04 жовтня 2023 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір про надання споживчого кредиту №7135005, предметом якого є 7000 грн на споживчі потреби, строк кредитування-360 днів, вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9955, стандартна процентна ставка-1,99 % в день, кредитні кошти перераховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується також і повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 05 грудня 2025 року щодо належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 та зарахування, 04 жовтня 2023 року 7000 грн.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №7135005 від 04 жовтня 2023 року, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 ..

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Вказаний договір від 04 жовтня 2023 року укладений між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», як фінансовою установою, договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування. Також даний договір, за яким позивач набув право вимоги відповідно до ст.514 ЦК України, недійсним в судовому порядку не визнавався, його недійсність прямо не передбачена законом, а тому в силу ст.204 ЦК України він є правомірним.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_1 станом на час звернення до суду 27 жовтня 2025 року має заборгованість за договором від 04 жовтня 2023 року: 7000 грн заборгованості по тілу кредиту, 17273 грн 20 коп - проценти нараховані позивачем за 124 календарні дні (з 28 травня 2024 року по 28 вересня 2024 року в межах строку кредитування), всього 24273 грн 20 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по кредитному договору у повному обсязі відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув ні первинному кредитору ТОВ «Авентус Україна», ні зокрема позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч.11 ст.265 ЦПК України).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 згідно з поданими до відзиву від 25 грудня 2025 року документами є війсьвослужбовцем, який був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 08 квітня 2022 року (копія військового квитка та довідка командира в/ч НОМЕР_2 ).

Відповідно до п.15 ч.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З даних підстав відповідачу ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, проценти за користування кредитом перед позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»,-не нараховуються, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 17273 грн 20 коп нарахованих процентів,-задоволенню не підлягають, тобто позов підлягає частковому задоволенню лише по тілу кредиту у розмірі 7000 грн, а враховуючи надану відповідачем квитанцію № 1.463664667.1 від 25 грудня 2025 року про сплату ним в рахунок погашення боргу 7000 грн -заборгованість по тілу кредиту, тобто фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем повернуті, у зв"язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог та нарахування та стягнення інфляційних витрат і 3% річних.

З даних підстав позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 2422 грн 40 коп судового збору та заявлених 10000 грн витрат на правничу допомогу.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.