Справа № 346/5258/25
Провадження № 2/346/449/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє: адвокат Репало Олексій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача та визнання недійсним договір про надання споживчих кредитів в частині нарахування відсотків, -

ВСТАНОВИВ :

І. Стислий виклад позицій сторін.

13.10.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 10.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі Первісний кредитор, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 20743-01/2025 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 27.05.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 27052025 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 900,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн. - сума заборгованості за штрафом; 500,00 грн. - сума комісії за видачу кредиту.

Щодо укладання кредитного договору № 12538-12/2023. 07.12.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 12538-12/2023 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 24052024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 9 375,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Щодо укладання кредитного договору № 12529-12/2023. 07.12.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 12529-12/2023 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 29042024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому, просять стягнути із ОСОБА_1 , загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 20743-01/2025, за Кредитним договором №12538-12/2023, за Кредитним договором № 12529-12/2023, в розмірі 42275 грн., та сплачений судовий збір, у розмірі 3 028 грн.

12.11.2025 року від представника відповідача за первісним позовом, адвоката Репало О.О., надійшов відзив на позовну заяву, ознайомившись зі змістом позовної заяви позовну заяву вважають необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню у викладеній редакції у повному обсязі виходячи з наступного. Щодо питання, що відповідач підписав електронну версію договору споживчого кредитування та був ознайомлений з всіма істотними умовами, слід зазначають наступне. Питання накладення електронного підпису та перевірка особи має здійснюватися відповідно до визначених чинним законодавством положень. Посилання позивача на обізнаність із умовами договору, шляхом введення коду підтвердження не доводить того факту, що відповідач ознайомився із умовами наданого договору. Враховуючи, що кредит вказаним способом отримують здебільшого особи, які не мають часу звертатися до приміщення банку особисто, то з огляду на необхідність швидко отримати кошти відповідач не міг ознайомитися належним чином із умовами наданого договору та оцінити їх. А сайт через який надавався доступ до документів не фіксує тривалість перегляду сторінки договору відповідачем. Крім того, оскільки умови договорів приєднання розробляються ТзОВ, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим ТзОВ має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. До позовної заяви позивачем додано договір № 20743-01/2025 від 10.01.2025 року; договір № 12538-12/2023 від 07.12.2023 року; договір № 12529-12/2023 від 07.12.2023 року. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Договори розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи цифровим кодом. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови даного договору могли неодноразово змінювалися самим позивачем з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. При обраному позивачем способі укладення договору неможливо чітко встановити, які саме правила були надані для ознайомлення відповідачу, які основні умови надання кредиту було погоджено сторонами та чи відповідають тексти договорів які підписував відповідач тим, які подано до суду. Враховуючи відсутність належного та допустимого доказу ознайомлення із умовами кредиту та його основними частинами, вважають, неправомірним нарахування та стягнення процентів та комісії за надання коштів. Враховуючи в сукупності відповідні обставини, вважають за доцільне позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково. Тому, просить позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 : за Кредитним договором № 20743-01/2025 в розмірі - 5 000,00 грн. основної суми боргу; за Кредитним договором № 12538-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. основної суми боргу; за Кредитним договором № 12529-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. - основної суми боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

24.11.2025 року від представника позивача за первісним позовом надійшли письмові пояснення, в яких посилаються на те, що щодо укладання Відповідачем кредитних договорів, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Тобто, укладання кожного кредитного договору відбувалось лише після введення Відповідачем одноразового ідентифікатора. Адже такий договір не міг бути укладений, без застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договори в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Укладення Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариств, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Тобто, верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення кредитного договору було здійснено електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Товариства. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. У момент введення коду на Сайті Первісного кредитора Клієнт направляє Первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним. Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Відповідачем було укладено кожний кредитний договір власноруч. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем кредитних договорів в електронній формі та підписання договорів з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо твердження Відповідача про порушення Закону України «Про захист прав позивачів». Зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання коштів, Відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Вказана інформація була доведена до відома Відповідача, що підтверджується тим, зокрема що Відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Жодних застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду належними доказами не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Відповідача булла можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Інформація надана Первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення таких договорів, оформивши заявку на сайті Первісних кредиторів. Отже, підписавши кожний договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Отже, укладені Кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договорів не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів. Зазначають, що Відповідачем факт укладення Кредитних договорів у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитних договорів з Первісними кредиторами, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Тому, просять відзив на позовну заяву залишити без задоволення.

25.11.2025 року від представника відповідача за первісним позовом, адвоката Репало О.О., надійшло заперечення, в якому посилається на те, що ознайомившись із аргументами представника позивача викладеними у письмових поясненнях вважають їх необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Представник позивача наводить аргументи щодо законності здійснення електронних правочинів. Зауважує, що факт законності вчинення правочину у елеронній формі, способи його підтвердження та юридична сила електронних примірників документів не ставляться під сумнів відповідачем. Відповідач тільки звертає увагу на те, що представником позивача не надано доказів того, що сам правочин було укладено належним чином, коди, отримані відповідачем відповідають тим, що було введено при підписанні договору. Представник позивача посилається також на позицію викладену в постанові Верховного суду України від 02.12.2015 № 6-1341цс15, проте, звертає увагу суду на те, що вказана позиція є дещо застарілою. Вважають, що той факт, що у всіх договорах сума заборгованості більше ніж у 2 рази перевищує суму заборгованості за основною сумою боргу, суперечить принципам розумності, справедливості та пропорційності. Представник позивача також вказує про те, що оскільки відповідачем визнається факт укладення договорів, можна говорити про визнання позову відповідачем, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач визнає тільки той факт, що певні кредитні договори укладались, проте, чи укладені договори були ідентичними тим, що надав представник позивача до суду відповідач має сумніви, про які було вказано останнім. Наведене стороною позивача є перекручуванням та додумуванням позиції відповідача. Наголошуємо на тому, що відповідач визнає позов виключно у тому розмірі у якій було вказано у прохальній частині відзиву на позовну заяву, а саме: за Кредитним договором № 20743-01/2025 в розмірі - 5 000,00 грн основної суми боргу; за Кредитним договором № 12538-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. основної суми боргу; за Кредитним договором № 12529-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. основної суми боргу. Враховуючи в сукупності відповідні обставини, вважаємо за доцільне позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково. Тому, просить позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 : за Кредитним договором № 20743-01/2025 в розмірі - 5 000,00 грн. основної суми боргу; за Кредитним договором № 12538-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. основної суми боргу; за Кредитним договором № 12529-12/2023 в розмірі - 3 000,00 грн. - основної суми боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

12.11.2025 року представник відповідача за первісним позовом, адвокат Репало О.О., звернувся до суду із зустрічним позовом про захист прав споживача та визнання недійсним договір про надання споживчих кредитів в частині нарахування відсотків, у якому посилається на те, що 10 січня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20743-01/2025, за умовами якого, первісний відповідач отримав кредит в сумі 5 000,00 грн. (п. 1.1 Договору). Строк кредиту 120 днів. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 500,00 грн. (складає 10,00% від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту Розмір процентів та Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Сутність комісії плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту. Денна процентна ставка складає (5900,00/5000,00)/120*100% = 0,98 та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього Договору складає 2572,74% Орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення цього Договору складає 10900,00 грн. Загальні витрати по кредиту складають 5900,00 грн. Згідно з п.п. 3.3. Кредитного договору: нарахування процентів за цим Поговором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. Договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний Клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Комісія за видачу кредиту нараховується в процентному відношенні від суми виданого кредиту та підлягає сплаті Позичальником в перший платіжний період, відповідно до Графіку платежів. Згідно умов вказаного кредитного Договору первісний відповідач отримав від кредитодавця в борг 5 000 грн., в той час як по закінченню строку кредитування на думку позивача (за первісним позовом) має повернути 20 900,00 грн., з яких 15 900 грн - це відсотки. Тобто, внаслідок повного виконання умов кредитного Договору первісний відповідач повинен сплатити відсотки, які в 4 рази перевищують розмір отриманих коштів в борг. Вважає, що такі умови договору не можуть вважатися справедливими, а їх наявність в кредитному Договорі створює істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків сторін не на користь споживача. Вважають, що, умови кредитного Договору про встановлення відсотків за користування кредитом та орієнтовну загальну вартість кредиту, які знайшли своє відображення в пунктах п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. цього ж кредитного Договору є несправедливими та підлягають визнанню судом недійсними. 07.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12538- 12/2023, за умовами якого, первісний відповідач отримав кредит в сумі 3 000,00 грн. (п. 1.1 Договору). Строк кредиту 120 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: процентна ставка становить - 2,50% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.2 цього Договору; Мета отримання кредиту: під особисті потреби. В подальшому, як вказує представник позивача (за первісним позовом), 24.05.2024 між ТОВ «аванс кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24052024, У відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників в тому числі і за вказаним договором. Згідно умов вказаного кредитного Договору первісний відповідач отримав від кредитодавця в борг 3 000 грн., в той час як по закінченню строку кредитування на думку позивача (за первісним позовом) має повернути 9 375,00 грн., з яких 6 375 грн. - це відсотки. Тобто, внаслідок повного виконання умов кредитного договору первісний відповідач повинен сплатити проценти, які в 3 рази перевищують розмір отриманих коштів в борг. Вважає, що такі умови договору не можуть вважатися справедливими, а їх наявність в кредитному Договорі створює істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків сторін не на користь споживача. Вважають, що умови вказаного кредитного Договору про встановлення процентів за користування кредитом та орієнтовну загальну вартість кредиту, які знайшли своє відображення в пунктах п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. цього ж кредитного Договору с несправедливими та підлягають визнанню судом недійсними. 07.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12529- 12/2023, за умовами якого, первісний відповідач отримав кредит в сумі 3 000,00 грн. (п. 1.1 Договору). Строк кредиту 120 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: процентна ставка становить - 2,50% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.2 цього Договору; Мета отримання кредиту: під особисті потреби. Згідно умов вказаного кредитного Договору первісний відповідач отримав від кредитодавця в борг 3 000 грн., в той час як по закінченню строку кредитування на думку позивача (за первісним позовом) має повернути 9 000,00 грн., з яких 6 000 грн. - це відсотки. Тобто, внаслідок повного виконання умов кредитного Договору первісний відповідач повинен сплатити вістки, які в 3 рази перевищують розмір отриманих коштів в борг. Вважає, що такі умови договору не можуть вважатися справедливими, а їх наявність в кредитному Договорі створює істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків сторін не на користь споживача. Вважають, що умови вказаного кредитного Договору про встановлення процентів за користування кредитом та орієнтовну загальну вартість кредиту, які знайшли своє відображення в пунктах п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2, цього ж кредитного Договору є несправедливими та підлягають визнанню судом недійсними. Оскільки умови кредитних договорів про встановлення процентів за користування кредитами та орієнтовні загальні вартості кредитів є недійсними, то вони не породили для сторін цього Договору жодних правових наслідків у вигляді процентів за користування кредитами саме в тій сумі, яка зазначена в них. Тому, просить визнати недійсними п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. договору про надання фінансового кредиту № 12538-12/2023 07.12.2023 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , визнати не дійсними п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. договору про надання фінансового кредиту № 12529-12/2023 від 07.12.2023 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , визнати не дійсними п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. договору про надання фінансового кредиту № 20743-01/2025 від 10.01.2025 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 , звільнити від сплати судового збору як споживача згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

06.01.2026 року від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись із зустрічною позовною заявою, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Першочергово слід наголосити на тому, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредитні договори з ОСОБА_1 не укладало, а тому в даному випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним Відповідачем в питанні визнання договорів недійсними, з огляду на наступне. Слід відзначити, що позивач за позовом визначає підставами позову про недійсність кредитних договорів та договору позики невиконання своїх обов`язків первісними кредиторами. Звертають особливу увагу на необхідність відрізняти правовідносини між сторонами з приводу укладання договору по надання коштів, коли відповідна кредитно-фінансова установа має виконати обов`язки, визначені законодавством безпосередні кредитні правовідносини після видачі кредиту щодо його повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами, які можуть бути предметом відступлення. На підставі вищевикладеного та оскільки первісні кредитори є безпосередньо стороною правовідносин з укладання спірних договорів, які оскаржуються, натомість вимоги позовної заяви позивача до ТОВ «ФК «ЄАПБ» стосуються обов`язків кредитора в період, коли ТОВ «ФК «ЄАПБ» ще не було учасником правовідносин за відповідними кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною кредитних відносин, а лише має право вимоги стягувати суму заборгованості за відповідними договорами. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вищевказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що ОСОБА_1 не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначених договорів висловлено не було. Обставини укладення вищевказаних договорів Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищезазначених договорів. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. При цьому вказані договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що Позивач не довів належними доказами підстав для визнання недійсним п. 1.4; п.п. 1.4.1; п. п. 1.4.2. кредитних договорів або перерахунку заборгованості за ним. Крім того, ТОВ «ФК«ЄАПБ» не є первісним кредитором та не здійснював відповідні нарахування. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору. Наголошують на тому, що умови вищезазначеного договору в частині визначених між сторонами відсоткових ставок не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, оскільки вказані правочини є строковими та при добросовісному виконанні зобов`язання позичальником не настали б негативні наслідки. Укладаючи вищезазначені договори, ОСОБА_1 не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів, усвідомлював та підтвердив, що умови договорів для нього є зрозумілі, а його волевиявлення - вільне та відповідає внутрішній волі. Більш того, ОСОБА_1 мав законну можливість ознайомитись з договорами після його підписання, оцінити вигідність умов кредитування та їх справедливість, а також ризики і збитки та протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору, однак своїм правом не скористався. Відтак спірні договори, не суперечать нормам цивільного законодавства України, відповідають вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину. Доводи Позивача щодо нібито порушенні первісним кредитором норми законодавства зводяться виключно до цитування статей та власних припущень без жодної аргументації та відсутності доказової бази. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність позивача, відсутність жодних підтверджень доводам позичальника, позиція є неаргументованою та невмотивованою. Тому, просять зустрічну позовну заяву залишити без розгляду, та визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» неналежною стороною по справі.

12.01.2026 року від представника позивача за зустрічним позовом, адвоката Репало О.О., надійшла відповідь на відзив, у якій посилається на те, що ознайомившись із аргументами представника відповідача викладеними у відзиві на позов вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Представник відповідача за зустрічним позовом вказує, що «ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредитні договори з ОСОБА_1 , не укладало, а тому в даному випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним Відповідачем». Проте, оскільки відповідно до договору факторингу право вимоги право грошової вимоги перейшло від первинних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ», та вказане товариство буде отримувачем коштів за укладеними кредитними договорами то рішення у даній справи стосується безпосереднього ТОВ «ФК «ЄАПБ» та вплине на суму коштів на яку могтиме претендувати товариство, та відповідно права та обов`язки останнього. Крім того, хочу звернути увагу на той факт, що представник відповідача за зустрічним позовом все ж надав відзив на позовну заяву, фактично, визнаючи себе відповідачем. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву також наведено аргументи щодо законності електронних правочинів. Слід вказати, що ним не ставиться під сумнів законність форми договорів у якій вони були укладені. Враховуючи наведене, звертаючи увагу на актуальну судову практику, вважає, що договори про надання фінансового кредиту містять умови, які порушують його права як споживача та окремі їх пункти підлягають скасуванню, а зустрічна позовна заява у даній справі є підставною та підлягає задоволенню у повному обсязі. Тому, просить задовольнити зустрічну позовну заяву.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23.12.2025 року об`єднано в одне провадження первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє: адвокат Репало Олексій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача та визнання недійсним договір про надання споживчих кредитів в частині нарахування відсотків, та присвоїти єдиний унікальний номер справи 346/5258/25 (провадження № 2/346/2887/25).

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 10.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20743-01/2025 (а.с. 10-14), що підтверджується копією Графіку платежу (а.с. 15), та копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 16-17).

Відповідно до копії листа № 3426_24 від 06.08.2025 року, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банка України №21/788-рк від 01.05.2023 року. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 10.01.2025 року, на суму 5000 грн., номер картки: НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua - 620180195 (а.с. 18).

Згідно з копією Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 року, між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено вказаний Договір факторингу, відповідно до умов якого: ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 19-24).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 20743-01/2025 від 10.01.2025 року, внаслідок невиконання Відповідачем обов`язків, передбачених вказаним Договором, виникла заборгованість, у розмірі 20900 грн., яка складається з: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10000 грн. сума заборгованості за штрафом; 500 грн. комісія (а.с. 27-28).

Також, судом встановлено, що 07.12.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12538-12/2023 (а.с. 33-36), що підтверджується копією Графіку платежу (а.с. 37 зворотній), та копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 38-39).

Відповідно до копії Додаткової угоди від 07.02.2024 року До договору про надання фінансового кредиту № 12538-12/2023 від 07.12.2023 року, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено вказану Додаткову угоду, відповідно до якої: сторони домовились перенести дату сплати процентів в поточному періоді на 5 днів (а.с. 40).

Згідно з копією листа № 3466_18 від 08.07.2025 року, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банка України №21/788-рк від 01.05.2023 року. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 07.12.2023 року, на суму 3000 грн., номер картки: НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.ua - 317709692 (а.с. 42).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 12538-12/2023 від 07.12.2023 року, внаслідок невиконання Відповідачем обов`язків, передбачених вказаним Договором, виникла заборгованість, у розмірі 9375 грн., яка складається з: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6375 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 43-44).

Згідно з копією Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено вказаний Договір факторингу, відповідно до умов якого: ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 46-51).

Крім цього, судом встановлено, що 07.12.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12529-12/2023 (а.с. 54-58), що підтверджується копією Графіку платежу (а.с. 59-60 зворотній), та копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 65-66).

Відповідно до копії листа № 3466_18 від 08.07.2025 року, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банка України №21/788-рк від 01.05.2023 року. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 07.12.2023 року, на суму 3000 грн., номер картки: НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.ua - 317708956 (а.с. 61).

Згідно з Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 12529-12/2023 від 07.12.2023 року, внаслідок невиконання Відповідачем обов`язків, передбачених вказаним Договором, виникла заборгованість, у розмірі 12000 грн., яка складається з: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 62-63).

Відповідно до копії Договору факторингу № 29042024 року від 29.04.2024 року, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено вказаний Договір факторингу, відповідно до умов якого: ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 67-72).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Згідно із частиною 1статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною першою статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу.

Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації.

Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

V. Оцінка суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що первісний позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Умовами Кредитного договору № 12529-12/2023 від 07.12.2023 року передбачені наступні істотні умови кредитування:

Сума кредиту 3000 грн.

Процентна ставка 2, 50 % за кожен день користування Кредитом.

З умовами угоди відповідач ознайомлений, про що свідчить його електронно-цифровий підпис.

Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, в розмірі - 12000 грн., яка складається з: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку просить стягнути позивач.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком.

Умовами Кредитного договору №12538-12/2023 від 07.12.2023 року передбачені наступні істотні умови кредитування:

Сума кредиту 3000 грн.

Процентна ставка 2, 50 % за кожен день користування Кредитом.

З умовами угоди відповідач ознайомлений, про що свідчить його електронно-цифровий підпис.

Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, в розмірі - 9375 грн., яка складається з: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6375 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку просить стягнути позивач.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком.

Однак, суд доходить висновку, що стосується заборгованості за відсотками в розмірі 9000грн. та 6375 грн. суд доходить таких висновків.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Таким чином суд доходить висновку, що нараховані позивачем відсотки є явно несправедливими, більше ніж вдвічі перевищують суму основного боргу, та їх слід зменшити до 4000 гривень за договором № 12529-12/2023 від 07.12.2023року та 4000 гривень за договором № №12538-12/2023 від 07.12.2023року.

Щодо кредитного договору № 20743-01/2025 від 10.01.2025 року.

Умовами Кредитного договору № 20743-01/2025 від 10.01.2025 року передбачені наступні істотні умови кредитування:

Сума кредиту 5000 грн.

Процентна ставка 0, 98 % за кожен день користування Кредитом.

З умовами угоди відповідач ознайомлений, про що свідчить його електронно-цифровий підпис.

Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, в розмірі - 20900 грн., яка складається з: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10000 грн. сума заборгованості за штрафом; яку просить стягнути позивач.

Суд вважає, що заборгованість за основною сумою боргу та відсотками підтверджується розрахунком, суд вважає її розмір доведеним та таким, що його слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення 10000 гривень штрафу, суд вважає, що в її стягненні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду.

Що стосується заборгованості за комісією 500 грн., яка вказана в довідці-розрахунку (а.с. 27-28), то суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.

Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією.

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити.

Щодо вимоги про визнання правочину в частині недійсним, то суд зазначає, що за загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Однак позивачем за зустрічним позовом не доведено, що існували будь які фактичні обставини, які б вказували на недійсність правочинів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

VI. Судові витрати.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 3 028 грн. з урахуванням мінімальної ставки судового збору.

На підставі наведеного та ст. ст. 207, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, ст. 1077, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 20743-01/2025, за Кредитним договором №12538-12/2023, за Кредитним договором № 12529-12/2023, в розмірі 24400 (двадцять чотири тисячі) гривень, та сплачений судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Васильковський В. В.