Провадження № 2/712/1487/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Чумак Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 08 січня 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.01.2026 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України.

Позивач в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання про зупинення провадження по справі підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до п.2 ч.1ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 ч.1ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених п. 2 ч.1ст.251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 21.01.2026 року № 08/364 вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 01 листопада 2024 року по теперішній час.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Положення пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України має на меті захист прав учасників справи, шляхом припинення розгляду спору, зумовлених виключно об`єктивними обставинами неможливості участі у розгляді справи. При цьому таке зупинення має тривати до моменту припинення перебування особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Верховний Суд також бере до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача представляє його мама ОСОБА_2 , якій ОСОБА_1 надав довіреність представляти його інтереси, зокрема, і в судах загальної юрисдикції.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку, що факт перебування відповідача в Збройних Силах України не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав, а вимоги позивача у справі зумовлені необхідністю у стягненні грошових коштів на утримання дитини.

Також суд бере до уваги розумність строків розгляду справи, що згідно приписів статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги встановлений законом обов`язок батьків сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з метою дотримання інтересів дитини, та недопущення порушення розумних строків розгляду справи, суд вважає, що стороною відповідача переконливим доказами не доведено, а судом не встановлено достатніх підстав для безумовного зупинення провадження у даній справі про зміну розміру аліментів, а відтак в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251 ч.1 п.2, 253, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.02.2026 року.

Суддя: Т.Є. Троян