Справа № 526/3952/25
Провадження № 2/526/525/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 січня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом Глобинської окружної прокуратури Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа Національний природний парк «Нижньосульський», про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що ОСОБА_1 05.10.2024 на території НПП «Нижньосульський» здійснював вилов риби та вилови рибу карась сріблястий загальною вагою 5,7 кг, чим допустив перелов на 2,7 кг, що в перерахунку поштучно становить 10 шт., а завдана шкода складає 8723,30 грн. В подальшому, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП та піддано штрафу. Добровільно вказаний розмір спричиненої шкоди відповідачем не відшкодовано. З урахуванням цього просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Оболонської сільської ради суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у вказаному розмірі, а також судові витрати.

Відповідач надав суду заяву, в якій повністю визнав позовні вимоги.

Інші клопотання не надходили.

Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 11.11.2024 (справа № 547/1089/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та піддано штрафу на користь держави у розмірі 153 грн.

Із тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.10.2024 на території НПП «Нижньосульський» здійснював вилов риби та вилови рибу карась сріблястий загальною вагою 5,7 кг, чим допустив перелов на 2,7 кг, що в перерахунку поштучно становить 10 шт., а завдана шкода складає 8723,30 грн.

З розрахунку збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства у межах території НПП «Нижньосульський» від 05.10.2024 видно, що їх розмір складає 8723,3 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування видів тваринного світу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 2 розділу ІІ Правил любительського рибальства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, любительське рибальство дозволяється здійснювати рибалкам-любителям безоплатно у порядку загального використання водних біоресурсів для особистих потреб (без права реалізації) не забороненими цими Правилами знаряддями лову і способами добування (вилову) та у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства, визначених додатком 1 до цих Правил, за нормами добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу (далі - добова норма улову), визначеними додатком 2 до цих Правил».

Згідно додатку 2 (норми добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу) інші види риб становить 3 кг.

В постанові Верховного Суду від 10.01.2019 (справа №541/307/17) зазначено, що громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, з урахуванням позиції представника відповідача про визнання позовних вимог, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1514 грн., а решта віднесенню на рахунок держави, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ).

Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Глобинської окружної прокуратури Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа Національний природний парк «Нижньосульський», про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Оболонської сільської ради суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у розмірі 8 723 (вісім тисяч сімсот двадцять три) грн. 30 коп., зарахувавши вказані кошти на рахунок UA0016638, отримувач: ГУК у Полтавській обл./тг с.Оболонь/24062100, код отримувача: 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ел. Адм.. подат.).

Повернути Полтавській обласній прокуратурі () з Державного бюджету України 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп., сплаченого 05.12.2025 згідно платіжної інструкції № 3213.

Витрати (судовий збір) в сумі 1 514 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 00 коп. віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.01.2026 року.

Головуючий: В. Г. Черков