Ухвала

09 січня 2026 року

м. Київ

справа № 761/30533/21

провадження № 61-15622ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Крат В. І., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька. Провадження у справі закрито. Відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання дій відповідача зловживанням процесуальними правами. Відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про покладення на відповідача судових витрат.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька - задоволено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року залишено без змін. Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

ОСОБА_2 11 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І. Судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В., Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2025 року:

відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу із суду першої інстанції;

роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу у строк до 31 грудня 2025 року.

22 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подав заяву, у якій просив:

відкласти розгляд справи № 761/30533/21 за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, на строк не менший ніж визначений згідно до статей 389 - 392 ЦПК України;

продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк на для подання відзиву на подану касаційну скаргу та встановити його згідно з статтею 121 ЦПК України від дати розгляду та отримання до електронного кабінету судового рішення за розглядом поданої позивачем касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у вказаній справі. Заява була мотивована тим, що ОСОБА_1 також має намір оскаржити постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, строк на оскарження якої закінчується лише 03 січня 2026 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку на подання відзиву відмовлено.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що:

ОСОБА_1 мав право подати відзив на касаційну скаргу у строк з 19 грудня 2025 року і до 31 грудня 2025 року, який є достатнім, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства;

відсутні підстави для відкладення розгляду справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року;

заявлений ОСОБА_1 намір оскаржити постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року не перешкоджав ОСОБА_1 подати відзив на касаційну скаргу відповідачки.

ОСОБА_1 06 січня 2026 року через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І. Судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В., Дундар І. О.

09 січня 2026 року ОСОБА_1 з підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів: Крату В. І., Дундар І. О., Краснощокову Є. В.

Заява про відвід обґрунтована тим, що після подання 22 грудня 2025 року заяви про відкладення касаційного розгляду справи та продовження строку для подання відзиву, в період 22 грудня 2025 року - 05 січня 2026 року, повідомлень від Верховного Суду про розгляд поданої заяви ОСОБА_1 не надходило. Згідно до картки руху документа в систему Електронний суд ухвала Верховного Суду від 02 січня 2026 року до електронного кабінету ОСОБА_1 доставлена 07 січня 2026 року. ОСОБА_1 вважає, що постановлена колегією суддів ухвала від 02 січня 2026 року є свідченням порушення частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду. Вчинене судом порушення прав ОСОБА_1 підтверджується наступним: ОСОБА_1 подав заяву від 22 грудня 2025 року для подовження строку на подання відзиву, встановленого судом - до 31 грудня 2025 року; в період з 22 - 31 грудня 2025 року, подана заява судом не розглянута, встановлений судом строк, за заявою ОСОБА_1 в порушення частини другої статті 127 ЦПК України - не подовжено, а (або) заявника вчасно не повідомлено про відмову. Постановлена судом ухвала від 02 січня 2025 року стосується строку який вже закінчився та стосується права ОСОБА_1 на вчинення процесуальної дії (надання відзиву), яке порушено, так як не може бути реалізоване, невчасним постановлення та надсиланням вказаної ухвали. Ухвала суду від 02 січня 2026 року надіслана ОСОБА_1 лише 07 січня 2025 року (через 4-5 днів після її постановлення). При постановленні судом та отриманні вказаної ухвали в період до 31 грудня 2025 року, ОСОБА_1 мав би можливість реалізувати своє право: підготувати (за рахунок часу на відпочинок, в т. ч. нічного) та надіслати відзив на подану представником відповідача касаційну скаргу на постанову апеляційного суду від 27 листопада 2025 року. Головуючий суддя та судді колегії при розгляді справи вже на етапі підготовки до розгляду беззастережно порушують процесуальні норми та права позивача, а рішення приймають упереджено, без повно і всебічно з`ясованих обставин, та сприяння учасникам в реалізації їх прав та обовязків (статті 6, 12 ЦПК України). Заяву про відвід колегії суддів обґрунтовую також згідно до інших порушених судом норм чинного законодавства України та міжнародного права. ОСОБА_1 має обґрунтовані сумніви у тому, що вказана колегія суддів належним чином і в повному обсязі, з врахуванням всіх обставин справи, об`єктивно та неупереджено розгляне дану справу, а рішення буде ґрунтуватися на засадах верховенства права, буде законним і обґрунтованим належними та достовірними доказами. На підставі наведеного, ОСОБА_1 керуючись положеннями статей 31, 36, 37, 39, 43, 49 ЦПК України, заявляє про відвід колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Крату В. І. Дундар І. О., Краснощокову Є. В., від розгляду справи №761/30533/21.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (частина перша статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Аналіз заяви про відвід колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., свідчить, що доводи ОСОБА_1 обґрунтовані виключно припущеннями та не підтверджені будь-якими доказами. Заява про відвід підтверджує, що в ній викладено незгоду із процесуальним рішенням колегії суддів (розгляд заяви від 22 грудня 2025 року позивача 02 січня 2026 року) і не свідчить про наявність підстав для їх відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, зокрема того, що колегія суддів прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи чи про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

В період з 22 грудня 2025 року по 01 січня 2026 року включно суддя-доповідач Крат В. І. перебував у щорічній відпустці. Аналогічну відпустку мали і судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В.,Дундар І. О. Таким чином, подана ОСОБА_1 заява про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку на подання відзиву розглянута у перший робочий день колегії суддів після закінчення відпустки. Ухвала Верховного Суду від 02 січня 2026 року про відмову у задоволенні указаного клопотання належним чином мотивована, зокрема викладені підстави відмови щодо продовження процесуального строку на подання відзиву. Постановлення ухвали Верховного Суду від 02 січня 2026 року не свідчить про істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Окрім цього, аргументи заяви про відвід суддів не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З урахуванням необґрунтованості заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., питання про відвід суддів, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Крат В. І., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков