Ухвала

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 752/2143/24

провадження № 61-575ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Хомичем Іваном Олександровичем, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ТОВ «УК «Венеція» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки. за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 6 192 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, позовні вимоги ТОВ «УК «Венеція» задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Венеція» заборгованість за спожиті послуги з утримання машиномісця №108 за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 6 192 грн та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

13 січня 2026 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Хомичем І. О., на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Таким чином, ціна позову у цій справі становить 6 192 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі вказується, що ця справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , так як позивачем було грубо порушено її права як добросовісного наймача машиномісця, вона розраховувала його придбати, сумлінно протягом тривалого часу виконувала свої зобов`язання, її інтереси не були враховані. Щодо добросовісності поведінки у спірних правовідносинах Касанта першочергово слід зауважити, що ОСОБА_1 готова на прийнятних, чітких, прозорих умовах здійснювати відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, якою вона користується. Проте саме ТОВ «УК «Венеція» поводить себе недобросовісно, нав`язує відповідачу власні умови договору з утримання, не враховує її думку, порушуючи принципи диспозитивності, рівності сторін, які є наріжними каменями цивільно-правових відносин. ТОВ «УК «Венеція» не вчинило жодних дій, спрямованих на узгодження позицій сторін та укладення між ними договору на прийнятних для обох сторін умовах. Відповідачка не отримувала пропозицій щодо укладення нового договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, при цьому позивач фактично тисне на відповідача, займається самоправством. ОСОБА_1 готова укласти договір, але виключно на паритетних засадах, який буде враховувати інтереси обох сторін, а не тільки позивача. ТОВ «УК «Венеція» неправильно кваліфікує саму правову природу спірних правовідносин, вважаючи що на них розповсюджується дія законодавства щодо оплати за надання житлово-комунальних послуг, так як вони базуються на договірних засадах, тобто є приватноправовими, де умови надання послуг визначаються не державним органом, а за взаємною згодою сторін. Основна відмінність відносин щодо надання житлово-комунальних послуг від спірних відносин, які склалися між позивачем та відповідачем, полягає в тому, що вартість житлово-комунальних послуг визначається органами центральної державної влади або органами місцевого самоврядування, а ціна за послуги по обслуговуванню паркомісць може бути визначена лише за згодою обох сторін договору. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для відповідачки.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що ВерховнийСуд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Хомичем Іваном Олександровичем, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков