Справа № 344/1257/26
Провадження № 6/344/45/26
У Х В А Л А

30 січня 2026 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської Мелещенко Л.В., ознайомившись з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», ОСОБА_1 , Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 січня 2026 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з заявою, заінтересована особа 1 Акціонерне товариство «Ідея Банк», заінтересована особа 2 ОСОБА_1 , заінтересована особа 3 Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2026 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В.

Вивчивши матеріали заяви, суддя виходить з наступного.

Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до положень частини першої-другої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Разом з тим, згідно зі статтею 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої-другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. Законодавець пов?язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 263/14171/19.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, заява сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження у разі виконання рішень інших органів (посадових осіб), а в даному випадку виконавчого напису нотаріуса, вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, оскільки інше не передбачено Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

При цьому суд звертає увагу заявника, що відповідно до положень закону, місцем виконання рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання, які провадяться за місцем реєстрації або перебування боржника, його місцем роботи або місцем знаходження майна.

Підставою направлення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником на розгляд Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області заявник зазначив саме те, що місцем зареєстрованого проживання боржника ОСОБА_1 за виконавчим написом нотаріуса є наступна адреса: АДРЕСА_1 .

Однак, відповідно до відповіді № 2277983 від 27 січня 2026 року Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, виконавчий напис нотаріуса фактично виконується на території Тисменицького району Івано-Франківської області.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що виконавчий напис нотаріуса фактично виконується на території, яка підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області, до заяви не долучено.

Відомостей про місцезнаходження майна ОСОБА_1 , або місця її роботи на території, яка підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області матеріали заяви також не містять.

Суддя дійшла висновку, що у даній справі єдиним підтвердженим місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце реєстрації/проживання боржника за виконавчим написом, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої місцем виконання виконавчого напису є, у тому числі і проживання (перебування) боржника.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 32 Цивільного процесуального кодексу України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання фізичної особи боржника ОСОБА_1 є наступна адреса: зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться за межами територіальної юрисдикції (підсудності) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, суддя дійшла висновку про передачу за територіальною підсудністю даної справи на розгляд до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, який є «судом, встановлений законом» у даній конкретній справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Матеріали цивільної справи № 344/1257/26 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», ОСОБА_1 , Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження передати за підсудністю до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.