Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6179/2026
Головуючий у суді першої інстанції Н. О. Петренко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

20 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду та перевірив виконання вимог статті 356 ЦПК України щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року,

у с т а н о в и в :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 рокупозовну заяву ТОВ «Фімпром марке» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 23.12.2025 через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу, у якій серед іншого відповідач просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду від 12.12.2025. Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду апелянт вказує, що повний текст рішення не було вручено йому у день його ухвалення, фактично з повним текстом рішення ознайомився пізніше, після його отримання, після чого підготував та подав апеляційну скаргу, тому просить поновити їй пропущений строк на апеляційне оскарження.

Так, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК Україниапеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3ст. 354 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, рішення суду датовано 12.11.2025. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень електронний примірник рішення надіслано судом до реєстру 18.11.2025, де оприлюднено 24.11.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки про доставку електронного документу, копія рішення суду від 12.11.2025 була доставлена до електроного кабінету відповідача ОСОБА_1 22.11.2025 (а.с. 104).

Частиною 1статті 272 ЦПК України визначено, що копія повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, з дня отримання скаржником копії рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 рокуу, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду, тобто апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду від 12.11.2025 скаржник повинен був подати до суду у строк до 22.12.2025 включно.

Разом з тим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано до апеляційного суду 23.12.2025 через підсистему «Електронний суд», тобто з пропуском строку, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішеннясуду, ОСОБА_2 як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішеннясуду першої інстанції посилається на те, що що повний текст рішення не було вручено йому у день його ухвалення, фактично з повним текстом рішення ознайомився пізніше, після його отримання, після чого підготував та подав апеляційну скаргу.

Однак апеляційний суд вважає, що наведене не може слугувати підставою для поновлення скаржнику пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представникики повинні добросовісно користуватися процесуальнити правами, зловживання процеуальнити правами не допускається.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Так, виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Поновлення пропущенного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenkov. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyyv. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsyav. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішенняпитання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи маютьрозраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу на на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 роу подано ОСОБА_1 до апеляційного суду 23.12.2025 із пропуском строку, визначеного положеннями статті 354 ЦПК України, а вказані причини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішеннясуду, зазначені в заяві про поновлення такого строку, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки отримавши рішення суду 22.11.2025 в електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд» ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу до суду у тридцятиденний строк з дня вручення її копії рішення суду від 12.11.2025.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки, апеляційна скарга на рішення суду від 12.11.2025 подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави пропуску, вказані апелянтом в клопотанні про поновлення, визнані судом неповажними, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для подачі особою, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду від 12.11.2025, належних доказів та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2025.

Так, статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно п.3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до п. 2 до ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі апеляційної скарги, та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Проте, апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначеним нормам закону не відповідає, оскільки, у поданій апеляційній скарзі апелянт не зазначає позивача у справі ТОВ «Фінпром маркет»

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати апеляційну скаргу у новій редакції, в якій у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України зазначити всіх учасників справи та їх місцезнаходження.

У разі подання апеляційної скарги в новій редакції в електронній формі через Електронний суд, надати докази надсилання такої виправленої скарги всім учасникам справи, з урахуванням вимог ст. 43 ЦПК України. У разі подання виправленої апеляційної скарги в паперовій формі - надати її копії з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК Українидо апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановленихстаттею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає залишенню без руху, а особі, якаподала апеляційну скаргу надається строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 12 листопада 2025 року із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення ухвали апеляційного судута для усунення інших недоліків зазначених в даній ухвалі, протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Керуючись статтями 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного судуи м. Києва від 12 листопада 2025 року залишити без руху, надавши особі, яка подала апеляційну скаргу строк для подачі заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду, та для усунення інших недоліків зазначених в даній ухвалі, протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного судуи м. Києва від 12 листопада 2025 року не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави будуть визнані неповажними, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження, а у разі неусунення інших зазначених в ухвалі недоліків апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач