Справа № 710/1428/25 Провадження № 2-о/710/4/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.01.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання - Шпиці О.Е.,

учасники процесу:

представник заявника - ОСОБА_10,

свідків - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, Військова частина НОМЕР_1 НОМЕР_8-й Навчальний центр про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява у якій міститься прохання встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аргументи сторін

Свою заяву представник заявника мотивує тим, що з листопада 2024 року і по даний час ОСОБА_3 піклується про своїх дітей, двоє з яких є неповнолітніми, займається їх вихованням, матеріально забезпечує, створює всі необхідні умови для забезпечення належного освітнього процесу дітей, піклується про стан їх здоров`я, відвідує разом із доньками сімейного лікаря, цікавиться їх успішністю, діти проживають разом із батьком і знаходяться на повному утриманні та самостійному вихованні батька.

Натомість, мати ОСОБА_4 нехтує своїми батьківськими обов`язками та не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає з листопада 2024 року жодної участі в їх вихованні, не створює умов для навчання дітей, не забезпечує їх матеріально.

На даний час заявник ОСОБА_3 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 НОМЕР_8-й навчальний центр. Тобто, неповнолітні діти залишилися без батьківського виховання та утримання, оскільки батько мобілізований до лав ЗСУ, а мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Заявник змушений звернутися до суду з метою встановлення факту самостійного виховання та утримання ним двох неповнолітніх дітей, які на даний час залишилися без батьківського піклування, щоб на підставі судового рішення звільнитися з військової служби задля реалізації своїх батьківських обов`язків та захисту прав дітей.

У судове засідання представник заявника з`явилася та підтримали заявлені вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у передбаченому законом порядку.

Представник служби у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав.

Представником третьої особи військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_8-й навчальний центр ОСОБА_11 до суду було подано пояснення на заяву у якому зазначено, що вимоги заявника встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Розгляд справи просив здійснювати без участі заінтересованої особи.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського району Черкаської області від 24.09.2025 було відкрито провадження у справі.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області від 04.07.2007, батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області від 23.06.2010, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області від 21.04.2016, батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_3 (а.с.18).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 07.07.2025 було розірвано шлюб між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.19-21).

Відповідно до витягу з реєстру Мокрокалигірської територіальної громади від 18.08.2025 адреса проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно із довідки №301 від 28.08.2025 виданої виконавчим комітетом Мокрокалигірської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_4 дійсно проживає в с. Ярошівка Звенигородського району Черкаської області (а.с.23).

Відповідно до витягу з реєстру Шполянської територіальної громади від 04.09.2025, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_2 (а.с.24).

Згідно із витягу з реєстру Шполянської територіальної громади від 26.08.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_2 (а.с.25).

Відповідно до витягу з реєстру Шполянської територіальної громади від 26.08.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає по АДРЕСА_2 (а.с.26).

За даними відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб наданих Шполянською міською радою ОТГ Черкаської області №1662 від 04.09.2025, за адресою по АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.27).

Відповідно до підтвердження голови вуличного комітету АДРЕСА_2 від 27.08.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не проживає по АДРЕСА_2 , діти залишилися з батьком з листопада 2024 року (а.с.28).

Згідно із характеристики виданої головою вуличного комітету Романовським Ю.О. 27.08.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , добрий батько, хороша людина, працює, не вживає алкоголь, спокійний та врівноважений (а.с.29).

Відповідно до нотаріально засвідченого договору між батьками про визначення місця проживання дітей та участь у їх вихованні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досягли згоди та засвідчили своє волевиявлення щодо проживання їх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.30).

За відомостями довідки виданої Шполянським ліцеєм №2 Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області №169 від 29.08.2025, ОСОБА_3 батько ОСОБА_6 та ОСОБА_5 одноосібно брав участь в освітньому процесі дітей, мати у навчанні та вихованні дітей участі не приймала (а.с.31).

Згідно повідомлення КНП Шполянський центр первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ від 01.09.2025 №386, неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на «Д» обліку з діагнозом: сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта І ст., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на «Д» обліку з діагнозом: перипельвіальні кісти правої нирки. Мікроліти правої нирки. Стан після перенесеної гострої пневмонії (з 30.12.2024 по 06.01.2025). Мати неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до КНП «Шполянський ЦПМСД» не з`являлася, станом здоров`я дітей не цікавилася. Дітей до центру на планові медичні огляди та щеплення супроводжує батько ОСОБА_3 (а.с.35).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 16.08.1986, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.36).

Згідно із копії посвідчення серії НОМЕР_6 , ОСОБА_9 є пенсіонером та людиною з інвалідністю ІІІ групи (а.с.37).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 , ОСОБА_2 є пенсіонеркою за віком (а.с.38).

Згідно із виписки №10109 КНП «Лікарня імені братів Коломійченків» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , останній звертався за медичною допомогою з переломом (а.с.40).

За відомостями копії витягу з протоколу засідання комісії при ІНФОРМАЦІЯ_11 від 21.08.2025 №62-1 з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації стосовно громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останньому було відмовлено в наданні відстрочки від призову по мобілізації у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують, що військовозобов`язаний самостійно виховує та утримує дитину, а саме - рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини (а.с.44).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 надала пояснення, що є сусідкою батьків заявника. Щодо сім`ї ОСОБА_3 їй відомо, що дружина останнього ОСОБА_4 з листопада 2024 року пішла із сім`ї та не проживає із чоловіком та дітьми. Діти проживають із бабою та дідом по АДРЕСА_2 . Щодо своєї матері діти розповідали, що вона до них не приїздить та безпосередньо вони її теж не відвідують.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявника, надала пояснення, що син проживав із невісткою разом 17 років по АДРЕСА_2 разом із своїми батьками. В кінці листопада 2024 року ОСОБА_4 залишила їхній будинок та більше не поверталася. У вихованні дітей участі не приймає, матеріально їх нічим не забезпечує. Діти проживають із ними (дідом та бабою) так як в липні 2025 сина мобілізували та внуки залишилися без батьківської опіки.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої-третьої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, на підставі положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру та майнового припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

У справі позивач просить встановити факт перебування на його самостійному утриманні та вихованні дітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.

Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Докази, долучені до матеріалів справи свідчать лише про проживання дітей разом з батьком і участь останнього у вихованні дітей, проте не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дітей.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що мати ОСОБА_4 не здатна виконувати батьківські обов`язки чи не виконує в силу об`єктивних обставин.

Суд зазначає, що надані позивачем докази свідчать лише про проживання дітей разом з батьком, що сторонами і так не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дітей.

При цьому суд враховує, що встановлення факту заявником про перебування на утриманні дітей впливає на права та законні інтереси ОСОБА_4 , як матері дитини, оскільки у такий спосіб буде засвідчено невиконання чи неналежне виконання нею своїх обов`язків, що є підставою для негативних наслідків, таких як стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та інше.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів відсутності доходів у ОСОБА_4 та фінансової неспроможності утримувати дітей (виписок з податкової, з банківських установ тощо, доказів відсутності працевлаштування) тощо, як і не містять документів медичного характеру, що свідчать про неможливість виконання нею своїх обов`язків.

Суд також бере до уваги, що з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей заявник до суду не звертався, що, на думку суду, свідчить про відсутність спору між сторонами у даному питанні.

Системний аналіз положень Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене абзацом 12 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у зв`язку з самостійним виховуванням дитини (дітей) віком до 18 років - стосується військовозобов`язаних, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. А тому, до категорії чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність необхідних та достатніх умов для встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.7, 15, 141, 150-155, 157 Сімейного кодексу України, ст.ст.2,4,10-13,77-80,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, Військова частина НОМЕР_1 НОМЕР_8-й Навчальний центр про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

(повний текст рішення складено 12.01.2026)

Суддя Шполянського

районного суду

Черкаської області С.С. Сивокінь