Справа № 529/967/25
Провадження № 2/529/135/26
05 січня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Петренко Л.Є.
з участю секретаря Звягольської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
Представник позивача ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" 17.10.2025 звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд", в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.
Вказаний договір укладено в електронній формі, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки.
Представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_1 має загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 67 759 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 4 200 грн., та нарахованими відсотками в сумі 63 559 грн. 02 коп.
Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 47 786 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 4 200 грн., та заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 43 586 грн. 34 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 16 000 грн.
07.11.2025 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у самій позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду повернуто конверти із судовими повістками на 04.12.2025 та 05.01.2026, які надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом, на адресу його місця реєстрації, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Кредит надано на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною.
Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту нараховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3. договору).
Розділом 1 умов договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:
а) 1,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 б);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 в).
Згідно пункту 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік.
В анкеті-заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 4 200 грн. на особистий картковий рахунок № НОМЕР_1 . Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 16 днів з моменту отримання кредиту (а.с. 11).
Також, у анкеті-заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 4 200 грн та сплатити проценти у розмірі 940 грн. 80 коп.
Договір про надання фінансових послуг було підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора G1.
Свої зобов`язання за договором про надання фінансових послуг ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 4 200 грн. шляхом переказу грошових коштів на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с. 19).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відповідачу ОСОБА_1 нараховано заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 200 грн., нарахування відсотків з 04.03.2021 по 19.03.2021 відповідачу здійснювалось в сумі по 58 грн. 80 коп. вдень, в подальшому з 20.03.2021 по 02.04.2021 відсотки нараховувались по 152 грн. 88 коп., з 03.04.2021 по 17.04.2021 нарахування відсотків відбувалось по 210 грн. 84 коп. вдень, а з 18.04.2021 по 30.11.2021 нарахування було по 322 грн. 14 коп. вдень ( а.с.20-21).
Відповідач ОСОБА_1 належним чином свої договірні зобов`язання не виконував, платежів на погашення кредиту не вносив, як наслідок по такому утворилась заборгованість, яка згідно з вказаного розрахунку складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 200 грн, нарахованих відсотків в сумі 33 600 грн., що становить загальну суму 37 800 грн. Відсотки по вказаному розрахунку нараховані первісним кредитором по 30.11.2021 (а.с.20-21).
Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Згідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.
Тобто 16 днів це лише орієнтовний строк повернення кредиту, який у даному випадку обмежений одним роком.
В своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.
Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили орієнтовний строк повернення кредиту у 16 днів, а також граничний строк кредитування в 1 рік.
Оскільки станом на 19.03.2021 кошти позичальником сплачені не були, підстав вважати, що строк дії договору закінчився не було.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_1 пройшов реєстрацію в ІТС з метою отримання кредиту. Верифікація ОСОБА_1 в системі свідчить про те, що він ознайомився з Правилами та іншою наданою на сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування» інформацією.
Перерахування позивачем грошових коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується відповідною довідкою (а.с.19).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, за період з 01.12.2021 по 03.03.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» після набуття права вимоги до відповідача, нараховував відсотки (в межах строку кредитування), за відсотковою ставкою, передбаченою п. 1.7 договору в розмірі 7,67 % , сума яких складає 29 959 грн. 02 коп.
Загальна сума заборгованості за відсотками становить 63 559 грн. 02 коп.
Відсотки ТОВ «Вердикт Капітал нараховувались по 03.03.2022 включно, тобто в межах строку кредитування, передбаченого п. 19 договору.
Нарахування відсотків або штрафних санкцій позивачем після набуття права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором не здійснювалось.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47 786 грн. 34 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4 200 грн., заборгованість за процентами - 43 586 грн. 34 коп.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов?язання, внаслідок чого має заборгованість сума якої становить 47 336 грн. 40 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ « Коллект Центр» підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп..
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 3000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.
Крім того, з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуюча Л.Є. Петренко