ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

м. Київ

справа № 754/598/22

провадження № 61-14471св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

стягувачка - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються, - начальник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Віталій Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представницею ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року в складі судді Панченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року в складі колегії суддів Кафідової О. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність та дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля Віталія Васильовича.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог і підстав скарги

1. У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність та дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В .В.

2. На обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2022 року у цивільній справі № 754/598/22, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 в частині розміру аліментів, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

3. Вказував, що він на постійній основі самостійно утримував своїх неповнолітніх доньок з дня їх народження та надавав кошти ОСОБА_1 для задоволення її власних потреб. Водночас 04 жовтня 2022 року головний державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінський Б. А. на підставі заяви ОСОБА_1 відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 754/598/22, виданого 08 вересня 2022 року Деснянським районним судом м. Києва.

4. Зазначав, що 27 липня 2023 року державний виконавець Полінський Б. А. виніс постанови:

1) про арешт коштів божника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 266 439,47 грн;

2) про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить божнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 266 439,47 грн.

5. У подальшому державним виконавцем неодноразово приймалися постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на рахунках у банківських установах, а також постанови про зняття арешту з таких коштів, однак арешт на все майно боржника, накладений постановою від 27 липня 2023 року, залишався чинним.

6. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 старша донька ОСОБА_4 досягла повноліття, у зв`язку з чим правові підстави для нарахування та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 припинились. Втім, державний виконавець продовжив нараховувати та стягувати з ОСОБА_2 аліменти, не знімаючи арешту з рахунків боржника.

7. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року задоволено його скаргу та визнано неправомірною бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А.

8. До того ж зобов`язано уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_2 майна, накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

9. Акцентував на тому, що зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її підписання, проте орган державної виконавчої служби відмовився її виконувати та знімати арешт із належних боржнику рахунків до перегляду такої ухвали в апеляційному порядку.

10. З огляду на викладене, просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В. В. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо не скасування арешту з усього належного йому майна, накладеного постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року;

- визнати незаконною відмову начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В. В. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо скасування такого арешту;

- постановити окрему ухвалу відносно начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В. В. у зв`язку з наявністю в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, яку направити до Міністерства юстиції України для відповідного реагування та Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для реєстрації кримінального провадження й проведення досудового розслідування.

Стислий виклад змісту оскаржуваних судових рішень

11. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року, в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

12. Ухвала місцевого суду мотивована тим, що оскільки арешт з майна боржника знято постановою державного виконавця від 21 квітня 2025 року, то підстав для задоволення скарги немає.

13. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та додатково зазначив, що зурахуванням того, що орган Державної виконавчої служби не погодився з ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року та оскаржив її в апеляційному порядку, то протягом цього періоду були відсутні підстави для зняття арешту з усього належного ОСОБА_2 майна.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Стислий виклад доводів і вимог особи, яка подала касаційну скаргу

14. 18 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, підписаною його представницею, у якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року й ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити.

15. Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_2 . В уточненій редакції касаційної скарги послався на те, що суди не врахували висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 761/13085/14-ц, від 30 січня 2023 року у справі № 501/3311/21, від 14 березня 2024 року у справі № 824/2/22, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/6543/18, від 30 березня 2020 року у справі № 910/6543/18, від 13 квітня 2022 року у справі № 580/3356/20.

16. Зазначив, що ухвала суду за результатами розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 451 ЦПК України) набирає законної сили за правилами статті 261 ЦПК України, а можливість її апеляційного оскарження значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає.

17. Зауважив, що жодна норма чинного законодавства не наділяє начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) правом не виконувати судові рішення, які набрали законної сили, у зв`язку із чим його бездіяльність, пов`язана з невиконанням ухвали суду від 04 листопада 2024 року, є неправомірною.

18. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

19. Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: зазначити реквізити такого учасника справи як ОСОБА_1 та надати докази надсилання ОСОБА_1 копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами.

20. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2025 року

ОСОБА_2 , у інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав заяву про усунення недоліків та уточнену касаційну скаргу.

21. Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

22. 13 січня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

23. Судами встановлено, що на виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/598/22 від 08 вересня 2022 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

24. 04 жовтня 2022 року державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

25. 27 липня 2023 року державний виконавець Полінський Б. А. виніс постанови:

1) про арешт коштів божника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 266 439,47 грн;

2) про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить божнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 266 439,47 грн.

26. 08 грудня 2023 року державним виконавцем після підрахунку заборгованості згідно наданих даних з місця роботи боржника винесено постанову про арешт коштів боржника на суму 148 386,41 грн.

27. У жовтні 2024 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника після досягнення старшою дитиною повноліття.

28. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року задоволено його скаргу та визнано неправомірною бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А.

До того ж зобов`язано уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_2 майна, накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

29. Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представниця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Гірченко О. І. 21 листопада 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року та відмовити у задоволенні скарги.

30. Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року цю апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року - без змін.

31. 21 квітня 2025 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніжніком В. В. прийнято постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_2 .

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Право, застосоване судом, та оцінка доводів касаційної скарги

32. Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

33. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

34. Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)

(далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

35. За змістом частин першої - третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

36. У цивільному процесуальному законодавстві право учасника справи на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного / приватного виконавця закріплене в статті 4471 ЦПК України, за змістом якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

37. Згадані норми чинного законодавства дають підстави для висновку про те, що судовий контроль за виконанням судових рішень своїм призначенням має насамперед забезпечення повного та своєчасного виконання судового рішення, а також усунення порушень прав учасників виконавчого провадження, які виникли в ході такого виконання.

38. Наведе узгоджується з висновками, викладеними урішенні Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

39. Метою звернення ОСОБА_2 до суду зі скаргою на дії та бездіяльність начальника органу Державної виконавчої служби в цій справі було спонукання суб`єкта оскарження до скасування арешту з усього його майна як боржника, накладеного постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року.

40. Такі вимоги ОСОБА_2 ґрунтувалися на тому, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року зобов`язано уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_2 майна.

41. Водночас місцевий суд установив, що 21 квітня 2025 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніжніком В. В. прийнято постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_2 .

42. Тим самим органом державної виконавчої служби усунуто порушення прав боржника, на яке ОСОБА_2 посилався у своїй скарзі.

43. Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

44. З огляду на викладене, встановивши, що арешт з майна боржника на момент розгляду справи судом вже знято державним виконавцем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки порушення прав заявника, про яке йдеться в скарзі, вже усунуто безпосереднім суб`єктом оскарження.

45. Верховний Суд наголошує, що за приписами частини другої статті 451 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржених рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушених прав заявника.

46. За таких обставин саме лише визнання протиправності бездіяльності начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за встановлених судами обставин усунення допущених суб`єктом оскарження порушень не сприятиме ефективному поновленню прав і законних інтересів ОСОБА_2 .

47. У своїй скарзі ОСОБА_2 не посилався на те, що чинність арешту в період з листопада 2024 року до квітня 2025 року мала наслідком заподіяння йому збитків чи немайнової шкоди. Втім, у разі наявності таких обставин, заявник не позбавлений можливості застосувати інші механізми захисту своїх прав, які не охоплюються положеннями Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

48. У справі, яка переглядається, виникла ситуація, за якої заявник намагався використати процедуру судового контролю за виконанням судового рішення, постановленого в процедурі судового контролю в цивільній справі про стягнення аліментів, оскільки заявник просив здійснити оцінку дій виконавця з приводу несвоєчасного виконання ухвали суду про зобов`язання уповноваженої особи відділу державної виконавчої служби скасувати арешт з усього належного заявнику майна.

49. На переконання суду, права боржника були поновлені ухвалою суду від 04 листопада 2024 року.

50. Подальші дії чи бездіяльність посадових осіб органу Державної виконавчої служби, вчинені як реакція на відповідну ухвалу суду про визнання їх дій протиправними, не стосуються питання виконання рішення суду про стягнення аліментів, а перебувають у площині їх потенційної відповідальності (дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної) за невиконання ухвали суду про визнання їх дій протиправними та зобов`язання вчинити дії або здійснення повноважень у спосіб, не передбачений законом.

51. Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 761/13085/14-ц, від 30 січня 2023 року у справі № 501/3311/21, від 14 березня 2024 року у справі № 824/2/22, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/6543/18, від 30 березня 2020 року у справі № 910/6543/18, від 13 квітня 2022 року у справі № 580/3356/20, Верховний Суд не приймає, оскільки такі висновки сформульовані щодо часу набрання ухвалою суду першої інстанції законної сили.

52. Натомість підставою для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 місцевий суд визначив ту обставину, що права боржника поновлені з прийняттям державним виконавцем про зняття арешту з майна боржника від 21 квітня 2025 року (виконано ухвалу суду від 04 листопада 2024 року).

53. Додаткове посилання апеляційного суду на те, що до переглядуухвали Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року в апеляційному порядку були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, не вплинуло на правильність вирішення скарги по суті, оскільки відсутність порушеного права учасника виконавчого провадження є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні його скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

55. Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

56. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

57. Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного суду та ухвала місцевого суду - без змін як ухвалені з дотриманням норм матеріального й процесуального права, оскільки доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують.

58. Оскільки Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представницею ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара