Номер провадження: 22-ц/813/3794/26
Справа № 494/430/25
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого: Громіка Р.Д.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Громіка Р.Д., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року позов АТ «ДТЕК Одеські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення зазначених недоліків, але не більше 10-ти днів з дня вручення скаржнику копії ухвали суду.

22 січня 2026 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Громіка Р.Д. яка вмотивована тим, що суддя відмовляючи у звільненні від сплати судового збору фактично вийшов за межі дискреції, наданої п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», підмінив чіткий законодавчий критерій власною оцінкою так званого «майнового стану» та застосував розсуд там, де закон встановлює імперативний та математично визначений критерій. Враховуючи вищезазначене відповідач зазначає, що вона не може довіряти судді , який на етапі доступу до суду створює штучні перешкоди, порушуючи процесуальне законодавство та верховенство права, діючи на свій розсуд, що виходить за межі законності, та викликає у відповідача об`єктивні сумніви в його неупередженості.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Громіка Р.Д., не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак з наведених скаржником обставин вбачається, що заявник фактично, не згодна з процесуальними рішеннями судді.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Враховуючи викладене та на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді, не можуть бути підставою для його відводу, відповідно, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне передати справу до канцелярії суду для визначення у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, судді для вирішення питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 252, 253 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заявлений ОСОБА_1 , відвід судді Громіка Р.Д. визнати необґрунтованим.

Передати справу для вирішення питання про заявлений відвід в порядку ст. 40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Є.С. Сєвєрова