Провадження № 2/175/3196/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,

представника позивача адвоката Пруденко К.Р.,

представника відповідача адвоката Миколенко Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фзичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фзичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 мала намір придбати у ФОП ОСОБА_2 шафу розміром 1900х1600х450 за ціною 32 300 грн для особистого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю. За дану ОСОБА_3 сплатила ФОП ОСОБА_2 32 300,00 грн. Вказує, що фактично укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договір роздрібної купівлі продажу є публічним договором, укладеним на відстані, за умовами якого ОСОБА_1 є Покупцем, а ФОП ОСОБА_2 продавцем. У зв`язку з цим, у ФОП ОСОБА_2 виник обов`язок передати ОСОБА_1 товар, за який вона сплатила його вартість у повному розмірі. Проте, ФОП ОСОБА_2 в порушення умов договору не було передано ОСОБА_1 товар, за який вона сплатила повну його вартість. Зобов`язання по договору ФОП ОСОБА_2 у встановлений Законом України «Про захист прав споживачів» строк не виконані, що є істотним порушенням умов договору. Зазначає, що у зв`язку з істотним порушенням ФОП ОСОБА_2 умов договору, сплачена ОСОБА_1 попередня оплата у розмірі 32 300,00 грн підлягає поверненню. Крім того ФОП ОСОБА_2 відмовився від виконання договору та відмовився від виготовлення оплаченої Шафи, внаслідок чого ним було частково повернуто ОСОБА_1 кошти у розмірі 6 500,00 грн. Решта, яка підлягає поверненню, у розмірі 25 800,00 грн станом на сьогодні не повернута. У зв`язку з тим, що Відповідач не поставив товар, за який було сплачено кошти, 05 червня 2025 року представник Позивача адвоката АО «СМАРТ ЮРИСТ» Циганок Роман Олексійович направив Відповідачу вимогу про повернення Позивачу коштів, сплачений в якості передоплати за Шафу. Проте, дана вимога була проігнорована Відповідачем. Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає, що маються всі підстави вимагати сплати Відповідачем суми боргу у розмірі 25 800,00.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому вказував, що ОСОБА_2 заперечує, щодо позовних вимог ОСОБА_1 , в своїх позовних вимогах вона стверджує, що мала намір придбати у нього шафу розміром 1900*1600*450 за ціною 32 300, грн для особистого використання, пов`язаного з підприємницькою діяльністю. За дану шафу ОСОБА_4 перерахувала йому кошти 29.11.2023 року перераховано 13 000,00 грн. та 01.12.2023 року сплачено 19 300,00 грн. Зазначає, що фактично замовлення йому поступило від знайомого ОСОБА_1 кошти впали на його рахунок коли вже була домовленість між ОСОБА_5 та її знайомим. Строків по даному замовленню він також не погоджував. З приводу замовлення він спілкувався зі знайомим ОСОБА_1 який представився ОСОБА_6 і передав йому відповідні розміри відповідної металоконструкції. На виконання даного замовлення ним був закуплений метал і він мав виконати лише частину роботи, а саме: зробив зварну конструкцію, в яку потім мали вставлятися квадрати з нарізаного ДСП. Свою частину зобов`язань щодо виготовлення металевих виробів він виконав, про що свідчить квитанція про прийом вантажу перевізником поштою ДЕЛІВЕРІ, та про, що також свідчить фото запакованих металоконструкцій. Фактично він вважає, що позивачка недобросовісно користується своїми правами, одного перерахунку коштів без підтвердження отримання замовлення погодження його та відсутністю договірних відносин не достатньо, щоб стверджувати про те, що було предметно погоджено замовлення саме шафи, а не якоїсь іншої речі. Враховуючи те, що позивачка фактично відмовилась на Делівері від свого замовлення, і він не отримав від перевізника своїх металоконструкцій вважає, що в повній мірі виконав свої зобов`язання. В даному випадку відмова від конструкції та подальші дії ОСОБА_1 мають мету ошукати його. Оскільки фактично про причину відмови товару ОСОБА_1 йому не повідомляла, вказує, що повернення товару не було та стверджувати, що вона його не отримала на даний час в неї не має підстав.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував проти викладених у відзиві пояснень, вказував, що позивач та відповідач вели листування у месенджері «VIBER», згідно якої позивач узгоджувала з відповідачем адресу доставки шафи. Відправлений Відповідачем вантаж перевізником поштою ДЕЛІВЕРІ, про що посилається відповідач у своєму відзиві, не був тим товаром, за який позивач сплатила відповідачу повну суму. Вкаузє, що від відповідача прибули металеві конструкції, в той час як позивач замовляла саме шафу. Тобто, відповідачем не було передано позивачу шафу, тобто саме той товар за який вона сплатила кошти, що є порушенням умов укладеного договору. При цьому, на його думку з доданого до відзиву листування можна дійти висновку, що обговорювалось саме виготовлення шафи і обговорювалось виготовлення складових елементів саме шафи, де погоджувалась розмір, висота, розташування дверцят, спосіб їх відкриття. Проте, відповідач відправив позивачу металеві конструкції, що він сам у своєму відзиві підтверджує. Зазначає, що повернення коштів позивачу свідчить про відмову відповідача від виконання договору та відмову від виготовлення оплаченої шафи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, вказував, що присутня переписка та переказ коштів, а тому вважає договір укладеним та не виконаним.

Представник відповідача у судовому засіданні вказував, що не було укладено договору, не заперечував факт отримання коштів, проте про кінцевий результат сторони не домовлялись, надлишок коштів своєї роботи відповідач повернув позивачу. На відповідачі було лише виготовлення металоконструкції, а предмет договору не був узгоджений. Крім того переписка у застосунку велася ні з позивачкою, а з іншою особою, який зазначив, що діє від її імені. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мала намір придбати у ФОП ОСОБА_2 шафу розміром 1900х1600х450 за ціною 32 300 грн для особистого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, що сторонами не оспорюється.

За дану шафу ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_2 32 300,00 грн. наступним чином: 29 листопада 2023 року сплачено 13 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 242342909 від 29.11.2023 р. 01 грудня 2023 року сплачено 19 300,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1.

На адресу яка вказана у переписці у застосунку, ФОП ОСОБА_2 було направлено металеву конструкцію розміром 1900х1600х450, що підтверджується квитанцією про прийом вантажу перевізником поштою ДЕЛІВЕРІ, а також фотознімком запакованих металоконструкцій, що не заперечувалось сторонами.

Проте ОСОБА_1 відмовилась отримувати у перевізника замовлення, у зв`язку з тим, що вважала товар не тим, який вона мала намір придбати.

У зв`язку з тим, що відповідач не поставив товар, за який було сплачено кошти, 05 червня 2025 року представник позивача направив відповідачу вимогу про повернення позивачу коштів, сплачених в якості передоплати за шафу.

У подальшому кошти в сумі 6 500,00 грн. були повернуті ФОП ОСОБА_2 як надлишково перераховані, оскільки, як вказує відповідач - вартість роботи по металу склала: 25 800,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, у розумінні наведеної норми позивач є споживачем, тобто фізичною особою, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною ( ч. 2 ст. 628 ЦК України ).

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді винила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як встановлено статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частини перша - третя статті 698 ЦК України).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження погодження замовлення, предмету договору, ціни договору між позивачем та відповідачем, спілкування щодо предмету договору відбувалось між невідомою особою та відповідачем, проте було зазначення тільки про розмір предмету, який становив 1900х1600х450. Спілкування відповідача з ОСОБА_1 відбувалось тільки про уточнення адреси для відправлення шафи, про що надано копії скріншотів переписки.

Враховуючи викладене, хоча фактично відповідачем було поставлено металоконструкцію на адресу позивача, договір між сторонами не можна вважати укладеним, оскільки між ними не відбувалось погодження істотних умов договору.

До того ж у судовому засіданні представник позивача вказував, що не може сказати з якого виду дерева (матеріалу) замовляла позивач дверцята шафи, колір, тощо.

За приписами ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з переписки позивача з відповідачем, строків щодо передання товару покупцеві передбачено не було, також не вбачається пред`явлення вимоги щодо виконання зобов`язання відповідачем щодо передання товару покупцеві.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст. 665 ЦК України).

Як встановлено статтями 669, 670 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Підсумовуючи, суд вказує, оскільки в матеріалах справи відсутні докази відповіді про прийняття пропозиції, підтвердження погодження замовлення, предмету договору, ціни договору, строків виконання зобов`язання між позивачем та відповідачем, договір між сторонами не можна вважати укладеним, оскільки між ними не відбувалось погодження істотних умов договору.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодних належних та достатніх доказів укладення договору, який на її думку був неналежно виконаний відповідачем та жоден із наданих позивачем документів не підтверджує доводи, які вона зазначила у позові.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263 - 265, 267, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фзичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Білоусова