Справа № 289/1949/25
Номер провадження 2/289/208/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 27.10.2025 та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у сумі 2361 грн. Окрім того, позивачка просила вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що сторони мають спільну доньку, яка проживає з позивачкою, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги на її утримання.

Ухвалою судді від 03.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак її представник звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Відповідач до суду також не з`явився, однак подав до суду відзив, згідно якого позов визнав частково, згоден сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки у сумі 1700 грн, а на утримання позивачки у сумі 500 грн. Зазначив, що він за станом здоров`я офіційно не працює, тому має мінливий дохід.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 20.08.2022 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.07.2025 (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9, 10, 12).

Відповідно до долучених до відзиву відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_2 за період з березня 2025 року по вересень 2025 року інформація про доходи відсутня (а.с. 37).

Згідно медичних документів відповідача за період 2023-2024 років останній проходив лікування у зв`язку із болями у шийному, поперековому відділі хребта, в кінцівках, обмеженнями рухів. Водночас, випискою з історії хвороби №3865 підтверджується те, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Радомишльська лікарня» у період з 11 по 15 жовтня 2024 року і виписався з покращеннями (а.с. 38-46). Доказів того, що відповідачу було встановлено групу інвалідності у зв`язку із вказаними захворюваннями, у зв`язку із чим він втратив працездатність, до матеріалів справи не долучено.

Довідкою КЗДО №3 «Барвінок» Радомишльської міської ради №3 від 13.10.2025 підтверджується те, що ОСОБА_3 є вихованкою І молодшої групи цього закладу (а.с. 11).

Згідно наданих позивачкою чеків у період з червня по жовтень 2025 року на придбання продуктів харчування одягу, ліків та інших потреб дитини ОСОБА_1 витрачено загальну суму 7468,80 грн (а.с. 13-16).

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 СК України регламентовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи положення ст. 182 СК України, дійшов висновку, що з урахуванням матеріального становища позивачки, яка не в змозі працювати, поки здійснює догляд за донькою до досягнення нею трьох років, а відповідач є працездатною особою, не має тяжких захворювань при яких протипоказана праця, не має на утримання інших дітей, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 183 СК України, суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 3000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.

При цьому, суд зауважує, що позивач жодним чином не довела того факту, що відповідач дійсно має змогу сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Водночас суд наголошує на тому, що згідно законодавства України батьки зобов`язані здійснювати утримання власних дітей. Відтак, враховуючи фактичні обставини справи та майновий стан відповідача, суд вважає за доцільне, задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки частково.

Суд звертає увагу, що позивач та відповідач не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ч. 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Водночас, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір цих аліментів не доведено, як такий, який здатен сплачувати відповідач, проте, виходячи із того, що позовні вимоги у даній частині відповідачем визнано частково, суд вважає за доцільне задовольнити дану вимогу частково.

За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у сумі 1000 грн щомісяця, починаючи з 27.10.2025 та до досягнення дитиною трьох років.

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил встановлених ст. 141 ЦПК України.

Водночас, суд стягує з відповідача на користь позивачки документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн, які є співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами (а.с. 18-21, 52).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 75, 85, 180-183, 191 СК України, ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду 27.10.2025 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи стягнення з 27.10.2025.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО