Справа № 344/8279/24
Провадження № 22-ц/4808/238/26
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.

учасники справи

позивач - Акціонерне товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України) справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року, ухвалене в складі судді Польської М.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №601 від 12.06.2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 12.06.2020 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №601, у відповідності до умов якого відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 49 984,42 грн.

Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час. Заборгованість перед позивачем станом на 01.02.2024 року складає 89662,81 грн, з яких: 49984,42 грн - заборгованість за кредитом; 39678,39 грн - заборгованість процентами.

Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість погашена не була.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № №601 від 12.06.2020 року у розмірі 89662,81 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №601 від 12.06.2020 року в розмірі 50 258,33 грн, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 357,81 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував надані банком письмові докази. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто підписала заяву, яка містить чітко визначені та доступні для розуміння споживача послуг істотні умови кредитування. Підписанням заяви відповідач підтвердила своє вільне волевиявлення на укладення кредитного договору, отримання платіжної картки, розмір кредиту, ліміт за яким у подальшому збільшено, та розмір процентної ставки. Доказів на підтвердження наявності у відповідачки на момент підписання заяви заперечень щодо умов кредитування, матеріали справи не містять.

Зі спливом строку кредитування (12 місяців з дня надання кредиту), відповідно до умов підписаної відповідачкою заяви, дія кредитного ліміту продовжувалася кожного разу на той самий строк, при цьому жодних заперечень щодо такого продовження відповідачка банку не надала. Відповідачка не надала суду також доказів на спростування розрахунку заборгованості, у тому числі по процентам.

Позивач посилається на те, що зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і щодо підтвердження правомірності вимог банку за договором про надання кредиту. Впродовж тривалого періоду часу відповідачка користувалася кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом направлялось ОСОБА_2 за місцем її реєстрації 22.12.2025 року.На адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України свідчить про вручення відповідачці ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою. Представник відповідачки ОСОБА_3 07 січня 2026 року подав заяву про ознайомленняз матеріалами справи в електронному вигляді. Ухвалу апеляційного суду від 08 січня 2026 року про призначення справи до апеляційного розгляду впорядку спрощеного провадження на 03 лютого 2026 року представником відповідачки отримано 09 січня 2026 року про, що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2025 року справу призначено до розгляду.

Згідно статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 89662,81 грн і є менше і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 99 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50 258,33 грн суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 існує обов`язок перед банком щодо сплати заборгованості за кредитним договором №601 від 12.06.2020 року за тілом кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вимоги в цій частині, не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості відсотків.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 червня 2020 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 601.

Згідно заяви № 601 від 12.06.2020 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідачка просила видати кредитку картку з кредитним лімітом в сумі 10000,00 грн, розрахунковий день - 30 число місяця, платіжна дата - 30 числа місяця, процентна ставка - 47,88 %.

Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку.

Із заявою про відмову від продовження строку дії кредитного ліміту до АТ «ПУМБ» відповідачка не зверталась.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 601 від 12.06.2020 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 30.06.2020 року по 30.11.2023 року складає 89 662,81 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 49 984,42 грн, по відсоткам 39 678,39 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.06.2020 року в заяві № 601 від 12.06.2020 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_1 просила видати кредитку картку з кредитним лімітом в сумі 10000,00 грн, розрахунковий день - 30 число місяця, процентна ставка - 47,88 %.

Підписанням цієї заяви відповідачка підтвердила, що отримала примірник заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердила прийняття нею публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua

Одночасно з договором відповідачка підписала власноручним підписом Паспорт споживчого кредиту, де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти.

Згідно з паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка відсотків річних 47,88 %, тип процентної ставки фіксована, порядок зміни змінюваної процентної ставки не передбачено.

Також в Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Отже, відповідачем підписано заяву №601 від 12.06.2020 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, та свідчить, що сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості тощо.

Верховний Суд України послідовно підтверджує, що Паспорт споживчого кредиту, хоча й важливий для інформування споживача та дотримання вимог закону, не є невід`ємною складовою кредитного договору, а лише доповненням, підписання якого само по собі не означає укладення самого договору чи згоди з усіма його умовами, якщо вони не були узгоджені в основному договорі. Це означає, що для стягнення договірних процентів банк має довести, що споживач погодив ці умови в основному договорі, а не лише в паспорті.

Оскільки у заяві про приєднанні до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначена відсоткова ставка за кредитом та його ліміт, умови користування кредитним лімітом, то слід вважати, що саме таким чином позивач довів свої вимоги в наведеній частині.

З виписки особового рахунку за період з 12.06.2020 по 01.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, розраховувалася кредитною карткою за послуги, здійснював покупки, знімала готівку, а також погашала заборгованість (а.с. 62-76).

Наведена виписка по рахунку відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що свідчить про отримання позичальником кредитних коштів та користування ними.

На підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № №601 від 12.06.2020 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.02.2024 року за сумою кредиту складає 49984, 42 грн, за відсотками складає 39678, 39 грн.

Вказаний розрахунок містить порядок нарахування відсотків, період нарахування, містить відомості про погашення заборгованості, містить періоди нарахування відсотків та суму заборгованості за сумою кредиту.

Сторона відповідача свого розрахунку на спростування розрахунку позивача не надала.

Суд першої інстанції не перевірив наданий розрахунок, та помилково дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту складає - 50258, 33 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості заборгованість за сумую кредиту складає 49984, 42 грн. Довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору вбачається, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено кредитний ліміт до 49984, 42 грн. З урахуванням зазначеного, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за сумою кредиту у розмірі 49984, 42 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач, підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердила згоду з усіма умовами договору, у тому числі з розміром процентів, а тому вимоги позивача про стягнення відсотків у розмірі 39678, 39 грн є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, які стороною відповідача не спростовано

Уклавши договір 12червня 2020 року, відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами, здійснюючи витрати у 2020-2022 роках, що вбачається із Виписки з особового рахунку і що свідчить про продовження дії кредитного договору та підставність нарахування процентів за користування такими коштами.

Зі спливом строку кредитування (12 місяців з дня надання кредиту) відповідно до умов підписаної відповідачкою заяви, дія кредитного ліміту продовжувалася кожного року на той самий строк. Тому суд помилково взяв до уваги заперечення сторони відповідача про розрахунок відсотків після спливу визначеного договором строку.

З урахуванням вище викладеного, на підставі ч.1 п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК України, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 601 від 12.06.2020 року у розмірі 89662,81 грн, яка складається: 49984,42 грн заборгованість за тілом кредиту, 39678,39 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Так, за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 633,60 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Заочне рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд.4, , заборгованість за кредитним договором № №601 від 12.06.2020 року у розмірі 89662,81 грн та судові витрати по сплаті судового збору 6 056,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В. А.Девляшевський

Є.Є. Мальцева