ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1293/25

Провадження № 22-ц/820/314/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №679/1293/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Козійчуком Олександром Івановичем, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року, в складі судді Гавриленко О.М., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року в розмірі 29500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 січня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою «Веб-сайту», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1147-6570. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5900,00 грн, строк кредитування - 300 днів; базовий період 18 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Відповідач підтвердив виникнення зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця. Станом на 25 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 58469,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 5900,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 52569,00 грн. Проте, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 28969,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 29500,00 грн. На підставі викладеного, кредитодавець просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 29500,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 5900,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 23600,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість станом на 25 серпня 2025 року за кредитним договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року в розмірі 29500 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 5900 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 23600 гривень, та 2422 гривні 40 копійок судового збору, а всього 31922 гривні 40 копійок

Рішення суд першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути суму неповернутого кредиту та проценти за користування кредитом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 8555 грн заборгованості.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач визнає позов частково у розмірі 8555,00 гривень, з яких: 5900,00 гривень - заборгованість за кредитом та 2655,00 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. В решті вимог позивача просив відмовити, оскільки вважає, що проценти нараховані позивачем за користуванням кредитом не відповідають умовам договору кредиту, зокрема п.п. 2.3 та 5.3.1. Зазначає, що договір кредитування від 29 січня 2023 року №1147-6570 містить також положення про ще один строк кредитування, що становить 300 календарних днів та за який нараховуються проценти у розмірі 3% річних (пункти 4.6 та 4.8 договору). При цьому, чіткого графіку нарахування та сплати процентів за користування коштами протягом 300 днів умовами договору не передбачено. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Тому, при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню умови, які дозволяють нарахувати непропорційно великі

суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування. Як вбачається зі змісту наданого позивачем договору процентна ставка, строк кредитування та остаточна вартість кредиту є змінюваною, а відтак позивач зобов`язаний був повідомляти відповідача про кожну зміну строку кредитування, вартості кредиту, а також зміну процентної ставки, навіть якщо це обумовлено договором. Проте, жодних доказів про таке повідомлення позивачем не надано.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що у кредитному договорі №1147-6570 від 29 січня 2023 року сторонами було погоджено умови щодо розміру та строку кредитного договору, та ОСОБА_1 погодився з такими умовами, шляхом електронного підпису договору одноразовим ідентифікатором A2800. За період з 29 січня 2023 року по 15 лютого 2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою - 2,50% відповідно до п.10.1. договору, що надається кредитодавцем за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. За період 16 лютого 2023 року по 24 листопада 2023 року (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю, оскільки відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення заборгованості за договором. Відповідно до п. 4.8. кредитного договору строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту - 24 листопада 2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №147-6570 від 29 січня 2023 року, станом на 25 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 58469,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 5900,00 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 52569,00 гривень, однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 28969,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 29500,00 гривень. При цьому, штрафних санкцій відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання в тому числі нарахувань за ст. 625 ЦК України за договором не відбувалось. Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 29 січня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії №1147-6570, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А2800».

Пунктом 2.2. договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до пункту 4.1. договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 5900 грн. Дата надання/видачі кредиту 29 січня 2023 року.

Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та підписання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (пункт 4.2. договору).

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3. договору).

Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. (п.4.5. договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (п 4.6. договору).

Відповідно до пункту 4.8. договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 24 листопада 2023 року.

Згідно із пунктом 4.10. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 59000 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом 53100 грн.

У 12 пункті договору «Реквізити сторін» зазначено особисті дані ОСОБА_1 , зокрема, паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, електронна пошта, номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 , електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовий пароль) «А2800».

29 січня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало кредитні кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ).

Факт перерахування ОСОБА_1 на рахунок коштів у сумі 5900 грн через платіжну систему LiqPay згідно з договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року, карта НОМЕР_1 (зазначена у договорі), підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року, станом на 25 серпня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 29500,00 грн, а саме: заборгованість по кредиту 5900 грн, заборгованість за процентами 23600 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено укладення кредитного договору на умовах, визначених договором, та про наявність підстав для стягнення із відповідача заборгованості по сумі кредиту в заявленому позивачем розмірі, яка була нарахована з урахуванням умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними матеріалами справи, що 29 січня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1147-6570 у формі електронного документу, який було підписано позичальником з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А2800. У змісті договору ОСОБА_1 зазначив всі необхідні свої дані, зокрема, персональні дані, паспортні дані, ідентифікаційний номер, електронну пошту, адресу проживання та номер банківського рахунку, на який необхідно перерахувати кошти.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При укладенні спірного кредитного договору №1147-6570 від 29 січня 2023 року ОСОБА_1 здійснив дії, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без здійснення входу на сайт ТОВ «Укр Кредит Фінанс», без його ідентифікації, верифікації та зазначення номеру платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладення договору було б неможливе. ОСОБА_1 повідомив власні персональні дані, в тому числі реєстраційний номер облікової карти платника податків, адресу проживання, номер банківської карти, електронну адресу. При цьому, жодними доказами не спростував, що ним не вчинялося даних дій.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку, що позивачем доведено укладення кредитного договору між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2024 року у справі №638/161/22 констатовано, що оспорюваний позивачем кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, обґрунтованим є висновок про відсутність правових підстав для визнання недійсним такого договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивач на обгрунтування своїх вимог надав суду договір про відкриття кредитної лінії №1147-6570 від 29 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за умовами якого розмір кредитного ліміту становить 59000 грн (пункт 4.1.). Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (пункт 4.2.).

Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами укладено кредитний договір відповідач отримав кредитні кошти за договором у сумі 5900 грн, які в установлений строк не повернув, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості по тілу кредиту.

Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.».

Відповідно до договору №1147-6570 від 29 січня 2023 року відповідач отримав кредит у розмірі 5900,00 грн.

Згідно з п.п. 4.3-4.6 згаданого вище кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом. Оплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.

Строк кредитування становить 300 календарних днів; дата повернення кредиту 08 листопада 2024 року (пункт 4.8 договору), базовий період 18 календарних днів з дня отримання кредиту (пункт 4.4 договору).

Відповідач помилково ототожнює базовий період для сплати процентів із строком кредитування, оскільки відповідно до умов кредитного договору (пункт 4.8. договору) сторонами погоджено строк кредитування, а саме 300 календарних днів (до 24 листопада 2023 року), протягом якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має право нараховувати проценти за користування кредитом.

Тому, доводи апеляційної скарги в частині того, що строк дії договору тривав 18 календарних днів, колегія суддів відхиляє.

У кредитному договорі сторони погодили розмір реальної річної процентної ставки та орієнтовну вартість кредиту.

Так, відповідно до пункту 4.9 реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 756335,00%.

Згідно з пунктом 4.10 орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 59000 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 53100 грн.

Знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, діє протягом усього періоду кредитування за умови, що позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує усі передбачені договором платежі (відсотки, тіло кредиту) (пункт 10.1. договору).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року станом на 25 серпня 2025 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по кредиту за період з 29.01.2023 по 24.11.2023 становить 29500 грн, яка складається з 5900 грн простроченої заборгованості за кредитом; 23600 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

З розрахунку заборгованості також слідує, що позивачем щоденно нараховувалися відсотки за зниженою ставкою 2,5% у перший базовий період з 29.01.2023 по 15.02.2023, а в період з 16.02.2023 до 24.11.2023 за ставкою 3,00%, що відповідає умовам кредитного договору.

Всього позивач нарахував відповідачеві заборгованість за процентами у розмірі 52569 грн. При цьому, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 28969 грн, тому розмір заборгованості за процентами, відповідно до розрахунку позивача, становить 23600 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1147-6570 від 29 січня 2023 року станом на 25 серпня 2025 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по кредиту за період з 29.01.2023 по 24.11.2023 становить 29500 грн, яка складається з 5900 грн простроченої заборгованості за кредитом; 23600 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

При цьому, докази, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в повному обсязі, відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що йому не було відомо про два терміни кредитування, оскільки паспорту споживчого кредиту він не отримував.

Відповідно до пункту 11.12. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором №1147-670 від 29 січня 2023 року були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А2800». Відтак, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання кредитного договору був обізнаний щодо умов кредитного договору, зокрема, й про строк кредитування, розмір процентної ставки та розмір процентів, що підлягає нарахуванню за період строку кредитування.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що умови кредитного договору щодо нарахування процентів суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що, з огляду на положення частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими, є підставою для визнання таких умов недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Однак, відповідачем не надано докази, які підтверджують оспорювання в судовому порядку, укладеного між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору, визнання його в судовому порядку недійсним, в цілому або в частині. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 при розгляді справи в суді першої інстанції зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не заявлялося.

Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) правомірність положень цього договору презюмується.

Так, у кредитному договорі сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір процентної ставки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості по кредитному договору з відповідача на користь позивача.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Козійчуком Олександром Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко