Справа № 939/2551/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2026 рокуселище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 711958818 на суму 6500 гривень. Кредитний договір укладено у формі електронного документа і підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 6500 грн на банківську карту, вказану відповідачем у заявці при укладенні кредитного договору.

28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 152 від 21 вересня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 711958818 у розмірі, визначеному у реєстрі прав вимоги.

30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01. На виконання договору факторингу № 30/1023-01 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" підписали реєстр прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року, за яким ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимоги.

04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ "Юніт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 25952 грн 84 коп. з яких 6499 грн 35 коп. заборгованість за тілом кредиту, 19453 грн 49 коп. заборгованість за відсотками.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 711958818 від 21 червня 2021 року у розмірі 25952 грн 84 коп., відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.

За ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані в зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 21 червня 2021 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 711958818, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6500 гр ивень. Згідно з п. 1.7. договору, кредитна лінія надається строком на 29 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (а.с. 11-12, 13-16, 17, 18-22).

Відповідно до п. 1.9. - 1.9.3. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються: - виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. договору, за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65% річних, що становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування ним; - за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

Згідно з п. 1.14.2 договору, у разі настання передбаченої п. 1.9.3. договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п. 1.2. договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтовна загальна вартість кредиту складе 9704 грн 50 коп. і буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3204 грн 50 коп. і суму кредиту в розмірі 6500 гривень.

Відповідно до копії платіжного доручення, 21 червня 2021 року, ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" здійснило відповідачу переказ коштів згідно з договором № 711958818 від 21 червня 2021 року в розмірі 6500 гривень (а.с. 23).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 711958818, станом на 21 вересня 2021 року відповідач сплатив на користь ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" грошові кошти в загальному розмірі 371 грн, які були зараховані в рахунок погашення заборгованості: 0 грн 65 коп. за тілом кредиту і 370 грн 35 коп. за нарахованими процентами (а.с. 52).

На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31 грудня 2022 року, додаткової угоди № 31 від 31 грудня 2022 року, додаткової угоди № 32 від 31 грудня 2023 року, якими було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року, а також реєстру прав вимоги № 168 від 11 січня 2022 року до вказаного договору, до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 711958818 у розмірі 17581 грн 40 коп., що складається із 6499 грн 35 коп. заборгованість по основному боргу, 11082 грн 05 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 28-37).

У рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 711958818 від 21 червня 2021 року на рахунок ТОВ "Таліон Плюс" відповідач грошові кошти не сплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 53).

У відповідності до умов договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", і реєстру прав вимоги № 1 до вказаного договору, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 25952 грн 84 коп., яка складається із 6499 грн 35 коп. заборгованість по основному боргу, 19453 грн 49 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 38-42).

На підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю, укладеного 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал", і реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ "Юніт Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 711958818 від 21 червня 2021 року на загальну суму 25952 грн 84 коп., яка складається із 6499 грн 35 коп. заборгованість по основному боргу, 19453 грн 49 коп. заборгованість по відсотках (а.с. 38-42).

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 711958818, заборгованість відповідача станом на 25 червня 2025 року становить 25952 грн 84 коп., яка складається із 6499 грн 35 коп. заборгованість по основному боргу, 19453 грн 49 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Встановлені судом фактичні обставини в справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, а сплатив в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту лише 0 грн 65 коп., внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6499 гривні 35 копійок.

Вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд враховує таке.

За положеннями ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та відповідачем кредитного договору, ця фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку відповідач зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 29 днів.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 29 днів, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Відповідно до п. 1.9.3. договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

Згідно з п. 1.14.2 договору, у разі настання передбаченої п. 1.9.3. договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п. 1.2. договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтовна загальна вартість кредиту складе 9704 грн 50 коп. і буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3204 грн 50 коп. і суму кредиту в розмірі 6500 гривень (а.с. 11-12).

За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 3204 грн 50 копійок (6500 грн х 29 днів х1.70%).

Відповідач сплатив на користь ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 711958818 грошові кошти в загальному розмірі 371 грн, з яких 370 грн 35 коп. були зараховані в рахунок погашення заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 54-55).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором у розмірі 2843 грн 15 коп., виходячи з розрахунку: 3204 грн 50 коп. (загальний розмір відсотків) 370 грн 35 коп. (кошти, сплачені у рахунок погашення заборгованості за відсотками).

Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором кредитної лінії № 711958818 від 21 червня 2021 року в розмірі 9333 грн 50 коп., яка складається із 6499 грн 35 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2834 грн 15 коп. сума заборгованості за відсотками.

Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, копію протоколу погодження вартості послуг і додаткової угоди № 7 до вказаного договору, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року, згідно з якими витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, складають 7000 гривень (а.с. 55-57).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову і розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому суд дійшов висновку про необхідність визначення таких витрат у розмірі 3000 гривень.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Юніт Капітал" підлягає частковому задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 871 грн 17 коп., виходячи з розрахунку: 9333 грн 50 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) : 25952 грн 84 коп. (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 207, 512, 514, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (, 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4, літера А, офіс 10, рахунок НОМЕР_2 в АТ "Універсал Банк", ЄДРПОУ АТ "Універсал Банк" 21133352, МФО 322001) заборгованість за договором кредитної лінії № 711958818 від 21 червня 2021 року в розмірі 9333 (дев`ять тисяч триста тридцять три) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 871 (вісімсот сімдесят одна) гривня 17 копійок і витрат на правничу допомогу 3000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 09 лютого 2026 року.

Головуючий - суддяГеннадій СТАСЕНКО