БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1596/25
Провадження № 2/730/90/2026
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2026 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

представника позивача - адвоката Кормушина В.О. (в режимі відеоконференції)

представника третіх осіб - Полях Т.М.

дітей - Попович Д.О., Поповича Д.О., Поповича М.О. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кормушин Владислав Олександрович, до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Борзнянської міської ради Чернігівської області, Борзнянська міська рада Чернігівської області, Бахмацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування усиновлення та внесення змін до актового запису про народження, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кормушина В.О. звернулась до суду з даним позовом, у якому просить скасувати усиновлення її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усиновителем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке було здійснене ним на підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26.09.2023р.; поновити первинні актові записи про народження дітей, записані до усиновлення, виключивши інформацію про батька дітей ОСОБА_2 , та вказати в графі «батько» - ОСОБА_6 , змінити прізвище дітей з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на « ОСОБА_13 », змінити по батькові дітей з « ІНФОРМАЦІЯ_6 / ІНФОРМАЦІЯ_6 » на « ОСОБА_3 / ОСОБА_14 », а відомості про матір залишити без змін; зобов`язати Бахмацький відділ ДРАЦС нести відповідні зміни до первинних актових записів та видати позивачці поновлені свідоцтва про народження дітей.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19.08.2019р. нею з ОСОБА_2 було укладено шлюб під час якого він на підставі рішення суду від 26.09.2023р. усиновив трьох її дітей від першого шлюбу: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після офіційного визнання відповідача батьком цих дітей, вона стала спостерігати, що його відношення до дітей змінилося, він став підвищувати голос, проявляти агресію, втратив зацікавленість їх життям, що призводило до частих конфліктів між подружжям та негативно впливало на їх стосунки й ставлення дітей до батька. У 2024 році їх родина виїхала до Федеративної Республіки Німеччини, де першим місцем їхнього проживання був пункт прийому біженців, де вони перебували протягом трьох місяців, проте й за цей період стосунки у їхній родині погіршувалися, ставлення відповідача до дітей не змінилося, він неодноразово наголошував, що усиновлені діти не є його рідними, заперечував свій біологічний батьківський статус, і вона запропонувала відповідачу пожити окремо, на що той погодився. За період проживання відповідача окремо від дітей, він і надалі відмовлявся надавати їм будь-яку допомогу, й таку поведінку нею було розцінено як прояв повної байдужості до потреб її дітей та ухиленні від відповідальності за їхнє належне забезпечення, що свідчило про небажання сприймати їх як власну сім`ю. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09.07.2025р. шлюб між подружжям було розірвано. Однак і після цього відповідач не спілкується з усиновленими дітьми, змінив номер телефону, і тому вона вважає, що статус відповідача, як батька дітей, є суто формальним, усиновлення суперечить інтересам дітей та не забезпечує їм сімейного виховання, оскільки відповідач не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не надає достатньої матеріальної допомоги на їх виховання, діти перестали сприймати відповідача як близьку або авторитетну для себе особу; на момент подання позову відповідач не вжив жодних дій для відновлення спілкування з усиновленими дітьми та не приступив до належного виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивачка наполягає на скасуванні ОСОБА_2 усиновлення її дітей.

Позивачка, як і її представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що правовою підставою для скасування усиновлення є п.1 ч.1 ст.238 СК України й обрала такий спосіб звернення до суду, оскільки хоче повністю відсторонитися від відповідача, не бажає мати з ним нічого спільного й виключити з актових записів про народження дітей згадку про нього як батька.

Заслухані в судовому засіданні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 пояснили, що не хочуть повернення батька в родину, оскільки він їх кривдив, обмежував економічно, зачиняв у кімнаті, нецензурно лаявся, часто сварився з мамою, ревнував її. Тривалий час вони батька не бачили, він з ними не спілкується й ніяких зв`язків не підтримує.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи),але до суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов чи інших заяв із процесуальних питань не подав.

Представник третіх осібСлужби у справах дітей Борзнянської міської ради Чернігівської області та Борзнянської міської ради Чернігівської області в судового засіданні позовні вимоги не підтримала й просила у їх задоволенні відмовити. Зазначила, що наведені позивачкою обставини свідчать про самоусунення та ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків і мають слугувати підставою не для скасування усиновлення, а для позбавлення батьківських прав. Вважає, що ініційований матір`ю спосіб захисту не відповідає найкращим інтересам дітей, а позивачка цим виплескує свою емоційну жіночу образу на колишнього чоловіка. При скасуванні усиновлення буде розірвано юридичний зв`язок між дітьми та усиновлювачем, що унеможливить пред`явлення до нього аліментних вимог і негативно відобразиться на матеріальних інтересах дітей; у цьому разі відповідач фактично уникне юридичної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно усиновлених ним дітей.

Третя особа Бахмацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України),але своїм правом на участь не скористався, пояснень щодо позову не надав, у поданій заяві просить розглядати справу у відсутність їх представника та покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дітей, представника органу опіки та піклування, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ч.7, 8 ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За приписами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч.2).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (чч.1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4).

У ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я

є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення

і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з ч.4, 5 ст.232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Згідно ч.1 ст.238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами (ч.1). У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням (ч.2). У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування (ч.3). У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення (ч.5).

Право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.240 СК України).

Відповідно до ч.1, 4 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей» від 15 лютого 2011 року №3017-VI, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копій свідоцтв та актових записів про народження дітей ОСОБА_16 є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19 серпня 2019 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб, зареєстрований Комарівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02, прізвище обох з подружжя після державної реєстрації шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого й проживаючого в АДРЕСА_1 , оголошено усиновлювачем ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ухвалено внести зміни до актових записів про народження дітей, складених Берестовецькою сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, у яких батьком дітей записати ОСОБА_2 , змінити прізвища дітей з « ОСОБА_13 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », по батькові з « ОСОБА_13 / ОСОБА_14 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 / ІНФОРМАЦІЯ_6 », імена, дату та місце народження дітей залишити без змін (справа №730/878/23).

На виконання даного судового рішення Бахмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були внесені відповідні зміни до актових записів про народження дітей №10 від 12 жовтня 2008 року ( ОСОБА_3 ), №05 від 14 квітня 2010 року ( ОСОБА_4 ), №06 від 10 вересня 2014 року ( ОСОБА_5 ) та видані повторні свідоцтва про народження вищевказаних дітей з внесеними змінами.

Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2025 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за позовом останньої, залишено їй прізвище ІНФОРМАЦІЯ_6 (справа №730/723/25).

Сторони та їх діти зареєстровані в АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою не проживають.

Позивачка з дітьми з 23.09.2024р. мешкає в АДРЕСА_2, де діти відвідують навчальні заклади, є застрахованими особами; місце перебування відповідача не відоме.

Зі змісту позовної заяви, пояснень позивачки та її представника, дітей, показань свідка ОСОБА_20 , наявних письмових матеріалів, зокрема й висновків психологів, слідує, що відповідач ОСОБА_2 спочатку мав гарні відносини в сім`ї, а після усиновлення дітей його ставлення до родини змінилося в гіршу сторону, він часто вчиняв сварки й скандали, кривдив і зневажав дітей, не виконував своїх батьківських обов`язків по забезпеченню їм належних умов проживання, виховання, розвитку й матеріального забезпечення.

Позивачкою 03 жовтня 2025 року на адресу відповідача був направлений лист-пропозиція, в якому пропонувала розпочати виконання батьківських обов`язків стосовно усиновлених дітей, повідомити активний номер телефону, місце свого знаходження.

Органом опіки та піклування в особі Борзнянської міської ради 17 грудня 2025 року повідомлено позивачку про неможливість надання обгрунтованого висновку щодо доцільності скасування усиновлення через відсутність необхідної інформації (зокрема, спілкування з відповідачем та перевірки умов його проживання).

Зазначений підхід органу опіки та піклування є цілком справедливим для даного випадку, що узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року в справі №523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22).

Отже, вищевказані обставини, на які посилається сторона позивача і які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, свідчать про свідоме ігнорування відповідачем виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання усиновлених дітей, адже батько самоусунувся від піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дітьми належної освіти, підготовку їх до самостійного життя, матеріальне утримання.

Водночас за приписами ст.242 СК України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу (ч.1). У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. У разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах (ч.2). Батьківські права усиновлювача можуть бути поновлені відповідно до положень статті 169 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства).

Відтак, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виходячи з конкретних обставин даної справи позивачкою всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не доведено достатніх підстав для скасування усиновлення відповідачем її дітей.

Натомість суд погоджується з доводами представника органу опіки та піклування, що обраний матір`ю дітей спосіб захисту у вигляді скасування усиновлення переслідує її особисті інтереси і не відповідає найкращим інтересам самих дітей, оскільки, на відміну від позбавлення батьківських прав, коли на відповідача в обов`язковому порядку покладається аліментне зобов`язання, діти будуть унеможливлені від матеріального утримання від іншого з батьків, що негативно вплине на рівень матеріального забезпечення родини, й перш за все самих дітей.

Також суд констатує, що позивачкою не зазначено реальних причин зміни поведінки відповідача після усиновлення ним дітей, а також не надано доказів вжиття нею якихось дієвих заходів, спрямованих на врегулювання конфліктної ситуації в родині, покращення взаємин дітей із усиновлювачем. Висновки ж психологів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 зводяться лише до психоемоційної діагностики дітей та констатації негативних проявів їх взаємовідносин з батьком, тоді як відсутні практичні поради та рекомендації щодо можливих шляхів вирішення проблеми, відновлення довіри в спілкуванні та формуванні сімейних зв`язків між відповідачем та усиновленими ним дітьми.

Висловлене в судовому засіданні бажання позивачки в усьому відмежуватися від колишнього чоловіка лише вказує на її емоційний порив і пріоритет власних інтересів, а не захист прав та інтересів дітей.

Разом з тим, аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

До подібних висновків зводиться й позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 23 червня 2022 року в справі №175/1713/20 (провадження №61-189св22).

Зважаючи, що суд виснував про необгрунтованість вимог позивачки про скасування усиновлення, то відсутні й передбачені ст.241 СК України правові підстави для внесення відомостей до актових записів про народження дітей, які носять похідний характер.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 є необгрунтованим і не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє повністю, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені нею у справі судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, ст.7, 19, 141, 150, 155, 164, 207, 232, 238-242 СК України, ст.2-5, 12, 13, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кормушин Владислав Олександрович, до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Борзнянської міської ради Чернігівської області, Борзнянська міська рада Чернігівської області, Бахмацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування усиновлення та внесення змін до актового запису про народження, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 січня 2026 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець