Справа № 624/660/23
провадження №2-др/624/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кегичівка, Берестинського району, Харківської області заяву представника позивача Ковкіна Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Представник позивача, адвокат Ковкін О.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 21.01.2026 позов задоволено, вирішено питання щодо понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. Зазначив, що суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вказав, що 09.05.2025 між Адвокатським об`єднанням «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера Мельника В.В. та ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_3 був укладений договір про надання професійної правничої допомоги. Гонорар адвокатського об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» згідно Акту від 22.01.2026 прийому виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 09.05.2025 становить 12600 гривень без ПДВ. Позивач поніс вказані судові витрати, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 24 від 08.05.2025. Зазначив, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складається з вартості послуг Адвокатського об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», що надані згідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.05.2025 та підтверджується рахунком № 1 від 09.05.2025 та Актом прийому виконаних робіт. В зв`язку з чим просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12600 гривень.

Від представника відповідача, адвоката Каніщевої В.С., до суду надійшло заперечення, згідно з яким вважає, що викладені у заяві вимоги не ґрунтуються на нормах процесуального права і не підлягають задоволенню. Так, згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після рішення, за умови, що до закінчення дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Представник ОСОБА_1 - адвокат Ковкін О.В. жодного разу не заявляв та не повідомляв суд про бажання стягнути з позивача гонорару згідно договору про надання правничої допомоги, як при поданні первісної зустрічної позовної заяви, так і при поданні зустрічної позовної заяви в новій редакції. Тобто представник відповідача Ковкін О.В. під час розгляду справи та до закінчення судових дебатів не заявляв про намір стягнути гонорар та не повідомляв про подання доказів після ухвалення рішення. Верховний Суд (справи №285/5547/21, №757/33206/22-ц) чітко вказує: відсутність такої заяви до завершення дебатів є підставою для відмови у стягненні витрат. Так у зустрічній позовній заяві (в редакції від 10.10.2025) ОСОБА_1 зазначила, що її орієнтовні судові витрати складаються виключно з судового збору (968,96 грн). Жодних згадок про витрати на професійну правничу допомогу у попередньому розрахунку не було. Крім цього, зазначила, що заявлена сума 12 600,00 грн за 20 годин роботи є надмірною та не підтвердженою належним чином, а саме: завищена ставка, оскільки адвокатом заявлено 2 100 грн/год, що суперечить доданому ним же Рішенню №13/1/7, де рекомендована ставка становить 0,25 мінімальної зарплати; суперечність послуг, так у переліку робіт зазначено послуги з травня 2025 по січень 2026 року, водночас у заяві від 15.12.2025 р. адвокат просив розглядати справу без його участі, що ставить під сумнів реальний обсяг витраченого часу в цей період; типовість роботи, так більшість зазначених дій (подання заяв через «Електронний суд») є технічними та не потребують значних часових витрат професійного юриста. Крім цього, вказала, що позивач ОСОБА_2 протягом 2023-2026 рр. самостійно вживав заходів щодо збереження майна, оплати податків та впорядкування документів, діючи як добросовісний власник. Натомість відповідач уклала договір з адвокатом лише на фінальній стадії спору, а саме в травні 2025 року. В зв`язку з вищевикладеним просила відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Представником позивача адвокатом Каніщевою В.С. в запереченні від 30.01.2026 зазначено про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та представника.

На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд виходить з таких положень Закону.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами другою п`ятою статті 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 18 квітня 2019 року у справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню статті 270 ЦПК України та вказано, що "додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав".

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до зазначених вимог процесуального закону для відшкодування судових витрат заявник має дотриматися такого алгоритму та вчинити наступні процесуальні дії: 1) з першою заявою по суті справи зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат; 2) подати докази про витрати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду; 3) якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З зазначених норм закону вбачається, що для подання доказів понесених витрат строк відраховується протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи 21 січня 2025 року Кегичівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення у справі, яким зустрічні позовні вимоги були задоволені, вирішено питання про розподіл судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви до суду.

26 січня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просив вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви додані копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 09.05.2025, рахунку № 1 від 09.05.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.05.2025, Акту прийому виконаних робіт від 22.01.2026, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 24 від 08.05.2025.

При поданні первісної зустрічної позовної заяви та зустрічної позовної заяви (в редакції від 10.10.2025) представник позивача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач (за зустрічним позовом) у зв`язку із розглядом справи складається із суми сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн. Інших витрат, а саме витрат на правничу допомогу не зазначено. Також, як до зустрічної позовної заяви та і під час розгляду справи, представником позивача відповідні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу суду надано не було. Заяв про подання таких доказів протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі від представника позивача не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

У зв`язку з тим, що представник позивача доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до суду при розгляді справи подано не було, заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення також вчасно заявлено не було, то суд доходить висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат позивача.

На підставі викладеного, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц.

Керуючись ст. ст. 12, 126, 134, 137, 141, 142, 246, 270, 353-354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковкіна Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко Світлана Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Т.В. Богачова