Справа № 303/8858/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Курах Л.В.

секретар судового засідання Гейруш Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, яким просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошові кошти у розмірі 53 404,37 грн., з яких: 36 160,00 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 4 293,57 грн. - інфляційні витрати; 11 753,82 грн. - пеня; 3% річних в розмірі 1 196,98 грн. Також просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, 23.04.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю GEELY MK, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та VOLKSWAGEN TOURAN, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, таким чином було встановлено факт, що відповідач, під час настання ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу GEELY MK, державний номер НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-212399133.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 29.06.2023 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 36 160,00 грн.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 36 160,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.07.2023 року.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.12.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подав.

Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2023 року по справі №303/3755/23, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту постанови суду вбачається, що 23 квітня 2023 року о 14 годині 15 хвилин на вулиці Духновича в селі Горонда Мукачівського району водій ОСОБА_1 керував т/з Geely MK д.н.з. НОМЕР_5 та перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та вчинив зіткнення з т/з Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_6 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України. Крім того, 23 квітня 2023 року о 15 годині 50 хвилин на вулиці Духновича в селі Горонда Мукачівського району водій ОСОБА_1 керував т/з Geely MK д.н.з. НОМЕР_5 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Geely MK д.н.з. НОМЕР_5 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-212399133.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 29.06.2023 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 36 160,00 грн.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 36 160,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.07.2023 року.

13.09.2024 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» направило на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу про виплату грошових коштів в сумі 36 160,00 грн. з метою урегулювання спору у досудовому порядку, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Згідно з ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з абзацом «а» пп.38.1.1. п.38.1, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страхувальником на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

До страховика Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Отже, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1 196,98 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 293,57грн., пеня в розмірі 11 753,82 грн.

Доказів на спростування вказаних обставин, відповідачем у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме стягненню підлягає сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 36160,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 4293,57 грн., 3% річних у розмірі 1196,98 грн., пеню в розмірі 11753,82 грн., всього 53404,37 грн, яку необхідно стягнути з відповідача.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. підтверджуються: Договором про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025; Актом приймання-передачі наданих послуг №42725/1 від 06.11.2025; довіреністю на надання правничої (правової) допомоги №2025/Ю/5 від 17.07.2025; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Войціховський О.В.

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошові кошти у розмірі 53 404,37 (п`ятдесят три тисячі чотириста чотири гривні 37 копійок) гривень, з яких: 36 160,00 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 4 293,57 грн. - інфляційні витрати; 11 753,82 грн. - пеня; 3% річних в розмірі 1 196,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судові витрати на судовий збір в сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень 40 копійок) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300,00 (сім тисяч триста гривень 00 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд.14).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду виготовлено 02.02.2026 року.

Головуюча Л.В.Курах