Справа № 676/3489/25
Номер провадження 2/676/421/26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Гладій Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі - ТОВ «Діджи Фінанс») Романенко М.Е., через систему «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього боргу за Кредитним договором № 3237006 від 18.04.2021 року в розмірі 27 396,80 грн., 2 422,40 грн. - судового збору, 6 000,00 грн. - правничої допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 3237006. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті Товариства.

Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит (Кредитного договору) № 3237006 від 18.04.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7 000,00 грн. Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 18.04.2021 року (строк кредитування). Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин передбачених ст.526 та ст.527 ЦК України.

Згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором № 3237006 від 18.04.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 27 396,80 грн., яку позивач просить стягнути.

Відповідач ОСОБА_1 направив суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що вважає позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що між ТОВ «Мілоан» виникли спірні правовідносини, зокрема, укладався Договір споживчого кредиту № 3237006 від 18.04.2021 року, та відповідно відповідачу перераховувалися кошти в розмірі 7 000,00 грн. З Кредитного договору, Анкети-заяви та інших матеріалів справи не вбачається за можливе встановити волевиявлення відповідача на надання акцепту на укладання Кредитного договору, оскільки оферта не містить його засвідчення ні шляхом електронного підпису, ні шляхом підпису від руки. Будь-яких доказів, які б свідчили, про те, що відповідачем було підписано цю оферту електронним підписом, в матеріалах справи немає. Бланки документів первісного кредитора надані позивачем, також, не є належними доказами в даній справі, оскільки, жодним чином не доводить факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача, більше того, позивачем не обґрунтовано чому перерахування його коштів відповідачу, останній доводить порожніми бланками,

Аналогічно, і інші письмові докази (на думку позивача) про перерахування суми кредиту відповідно до Договору про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року та розрахунок заборгованості за Кредитним договором складені самим позивачем та/або первісним кредитором, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача (первісного кредитора). З огляду на викладене вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що між ТОВ «Мілоан» та ним, ОСОБА_1 виникли правовідносини, а відтак всі сумніви та припущення повинні тлумачитися переважно на користь споживача. Таким чином, з наведеного, слідує, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а відтак, в її задоволенні слід відмовити в повному обсязі. В разі якщо суд прийде до висновку, що позовні вимоги слід задовільнити, то просить врахувати, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є очевидно завищеним, а тому враховуючи складність справи, однотипність позовної заяви, відсутність в ній належних аналізу та доказування обставин справи розмір зазначених витрат не повинен перевищувати 500,00 грн.

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Звіздецька Д. з метою повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи направила суду Додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що доводи відповідача вважає необґрунтованими та такими, шо спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на нижче викладене. Так, 18.04.2021 року, за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту № 3237006, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор J82892, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору. Даний договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. Згідно умов Договору, зокрема п.6.1, 6.4, 6.5 цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Вказаний Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Хронологія вчинення дій щодо укладення Договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у ч.6. Договору «Порядок укладення договору».

До укладення Договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Правила надання фінансових кредитів TOB «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця URL: https://miloan.ua.

Таким чином, наданий позивачем скріншот першої сторінки Договору із фіксацією підпису сторін за допомогою одноразового ідентифікатора дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що Договір про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року був дійсно підписаний з первісним кредитором саме відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора J82892.

З метою підтвердження факту укладення правочину в електронній формі позивач через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» додав до позовної заяви візуальну форму оригіналу договору про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року з відповідними додатками, укладеного між відповідачем та первісним кредитором. У преамбулі зазначених документів міститься реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, його прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, адреса місця реєстрації, номер телефону та електронна пошта.

Таким чином, позивач приходить до висновку, що Договір про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року з додатками до нього, було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між відповідачем та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора: https://miloan.ua/ за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення свої персональних даних, номера телефону та електронної пошти, договір з додатками до нього між сторонами не було би укладено. З огляду на викладене, представник позивача просить задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 18.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 3237006.

Так, за умовами п.1.2, 1.3, 1.4 вказаного Договору, Товариство на умовах цього Договору надає Позичальнику 18.04.2021 року кредит у сумі 7 000,00 грн., строком на 30 днів, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.05.2021 року, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконувати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п.1.7. Договору - тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.6.Стандартна (базова) процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен строку користування кредитом; 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 2 625,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; за п.1.5.1. Комісія за надання кредиту: 770,00 грн., яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово.

Переказ коштів, виданих в рамках вказаного Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 44137806 від 18.04.2021 року.

13.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 07Т, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3237006 від 18.04.2021 року в розмірі 27 396,8 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 129,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 20 497,80 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 770,00 грн.

Суд вважає, що перехід права вимоги за Кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази.

Вказані обставини підтверджуються: Анкетою-заявою ОСОБА_1 на кредит № 3237006; Договором про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року; Паспортом споживчого кредиту 3237006; Графіком платежів за Договором про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року; Договором факторингу № 07Т від 13.09.2021 року та Додатками до нього; Відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан»; Платіжним дорученням № 44137806 від 18.04.2021 року про перерахунок кредиту в розмірі 7 000,00 грн.; Розрахунком заборгованості.

Так, згідно ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Однак, аналізуючи умови Договору про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року та Відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» щодо нарахування суми заборгованості за процентам в розмірі 20 497,8 грн. є не обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, зокрема в розмірі 14 981,70 грн., оскільки відсотки за користування кредитними коштами нараховані позивачем поза межами строку, передбаченого умовами вищевказаного Договору навіть за умовами пролонгації (дія договору закінчилась 16.07.2021 року).

Окрім того, банк пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути й заборгованість за комісією в сумі 770,00 грн.

Так, згідно ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Разом із цим, слід зазначити, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.1,2,5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 року по справі № 204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, у п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року містяться умови про одноразову комісію за надання кредиту в розмірі 7 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту, яка складає згідно розрахунку заборгованості за вказаним Договором - 770,00 грн.

Проте, суд звертає увагу, що в Кредитному договорі, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 28.05.2021 року не містять зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту, а тому доводи заявника, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, зазначений позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Діджи Фінанс» не надало доказів наявності, переліку такої послуги і погодження її зі споживачем при укладенні оспорюваного Кредитного договору. У зв`язку з наведеним відсутні підстави стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованості по комісії в сумі 770,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, обраховані на підставі узгоджених сторонами Кредитного договору тарифів суми тіла кредиту та відсотки, оскільки вони не сплачені добровільно, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора в судовому порядку, а саме тіло кредиту 6 129,00 грн., відсотки - 14 981,70 грн, а всього 21 110,70 грн.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Діджи Фінанс» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 6 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат у справі позивачем суду надано: Договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП (з ознакою само зайнятої особи) Білецьким Б.М., предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ «Діджи Фінанс»; Додаткову угоду № 3237006 від 02.04.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року, предметом якої виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу ТОВ «Діджи Фінанс»; Акт надання послуг № 3237006 від 28.03.2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг), в яких зазначено про склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість, яка складає - 6 000,00 грн.

Разом з тим, відповідачем була подана заява про зменшення розміру витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., оскільки заявлена сума є необґрунтованою і завищеною.

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги те, що розгляд даної цивільної справи здійснювався за відсутності сторін, а також рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, зокрема стандартної позовної заяви, подання клопотання про витребування доказів лише після того, як відповідач заперечив, відсутність будь-яких інших дій та процесуальних документів, які б потребували складної юридичної роботи, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи.

Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності є малозначним, обсяг матеріалів справи не є значним, фактично сформована судова практика за спорами такої категорії, а тому для професійних досвідчених адвокатів дана категорія справ не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них.

Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з врахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

Крім цього, в зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 866,70 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам (77,06% ).

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.14, 205, 207, 509, 526, 526, 549, 599, 610, 615, 629, 1048, 1050, 1054, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3237006 від 18.04.2021 року у розмірі 21 110,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір в сумі 1 866,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: вул. Сікорського, 8 м. Київ поштовий індекс 04112.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Гладій