справа № 208/3066/23
провадження № 2-с/208/59/26
УХВАЛА

29 січня 2026 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Савранський Т.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Таліпової Альони Георгіївни про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ, згідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 20 274,18 грн., заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 911,40 грн., а також сплачений стягувачем судовий збір у розмірі 268,40 грн.

29.01.2026 року представник боржника звернулася до суду з клопотання про поновлення строку на оскарження та заявою скасування вищезазначеного судового наказу.

В обґрунтування яких зазначено, що про наявний судовий наказ Удовико дізнався після накладення арешту приватним виконавцем на карткові рахунки. З відповідним судовим рішенням, сторона боржника, не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню, оскільки договорів з надавачем послуг боржник не підписував, а також посилається на п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відповідного до якого плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою та не підлягає стягненню у межах наказного провадження. На підставі викладеного, просить поновити строк на оскарження та скасувати судовий наказ.

Ознайомившись із поданою заявою, суддя доходить такого висновку.

Частиною 1 статті 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати до суду, який видав судовий наказ, заяву про його скасування, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

З наведеного вбачається, що строк звернення із заявою про скасування судового наказу боржником пропущено, однак подано мотивовану заяву про поновлення строку на оскарження відповідного судового рішення, яка підлягає задоволенню.

Аналізуючи правила розгляду заяви про скасування судового наказу, визначені ЦПК України, суд доходить висновку, що, зазначаючи про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, боржник не зобов`язаний подавати докази на підтвердження наявності чи відсутності фактів, які обґрунтовують його заперечення проти вимог заявника.

Разом із тим при поданні заяви про скасування судового наказу боржник зобов`язаний підтвердити наявність спору про право, що унеможливлює розгляд справи в порядку наказного провадження.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічні положення закріплено у частині 1 статті 10 ЦПК України.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон та інші акти держави повинні бути достатньо чіткими й передбачуваними для виключення ризику свавільного застосування.

Як зазначає ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає доступність і передбачуваність національного законодавства, тобто визначення достатньо чітких положень, які надають особі можливість передбачити наслідки своїх дій та умови, за яких державні органи мають право вживати заходів, що впливають на конвенційні права (рішення у справах «C.G. та інші проти Болгарії», «Олександр Волков проти України»).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди є чіткими, а їх тлумачення та застосування залежать від судової практики. Саме роль суду полягає у подоланні таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справах «Кантоні проти Франції», «Вєренцов проти України»).

Відповідно до роз`яснень пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання й отримання послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, які підтверджують правильність і безспірність розрахунків, а також застосування відповідних тарифів.

При цьому мають ураховуватися обставини, за яких із поданих документів убачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором). У такому разі вимога може бути вирішена виключно в порядку позовного провадження.

Разом із тим сам по собі факт невиконання договірних зобов`язань у частині оплати заборгованості без обґрунтування причин не свідчить про наявність спору про право.

У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/1174/20 зазначено, що спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка виникла у зв`язку з порушенням або оспорюванням суб`єктивних прав однією стороною іншою та потребує врегулювання сторонами або вирішення судом.

Виходячи з наведених правових позицій та положень ЦПК України, спір про право являє собою зовнішній вияв неспівпадіння правових позицій сторін щодо наявних прав та обов`язків.

У порядку наказного провадження можуть розглядатися лише ті вимоги, які безумовно підтверджуються наявністю невиконаного зобов`язання, строк виконання якого настав.

Матеріали справи містять розрахунки АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» щодо заборгованості боржника, що свідчить про наявність підтвердженого грошового зобов`язання. Посилання боржника на небажання сплачувати заборгованість та доводи, викладені у заяві, не свідчать про наявність спору про право і не є підставою для скасування судового наказу.

Окремо суд зазначає, що доводи сторони боржника щодо неправомірності включення плати за абонентське обслуговування до судового наказу є безпідставними.

Порядок розрахунку плати за абонентське обслуговування та її граничний розмір встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808.

Таким чином, плата за абонентське обслуговування є складовою заборгованості за житлово-комунальні послуги, має фіксований щомісячний характер, не залежить від обсягу споживання та підлягає включенню до судового наказу за умови її правомірного нарахування та документального підтвердження.

Отже, оскільки боржником не наведено обґрунтованих доводів щодо необґрунтованості вимог стягувача, не доведено наявність спору про право, а заявлені заперечення фактично зводяться до незгоди з розміром заборгованості та правомірно нарахованими платежами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування судового наказу.

У зв`язку з цим заява про скасування судового наказу підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Строк на звернення з заявою про скасування судового наказу, поновити.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Таліпової Альони Георгіївни про скасування судового наказу в цивільній справі №208/3066/23 виданого 04 травня 2023 року за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому копія ухвала судді не була вручена у день складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Суддя Т.А. Савранський