____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2025/26
Провадження № 2-з/947/76/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

22.01.2026 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Скриль Ю.А. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа 947/2025/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

20 січня 2026 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якому заявник просити забезпечити позов про визначення місця проживання дитини шляхом встановлення тимчасово, до набрання рішенням суду законної сили, зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , наступним чином:

з 14.00. години кожної першої п`ятниці до 18.00 години кожної першої неділі місяця за місцем проживання матері дитини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

з 14.00. години кожної третьої п`ятниці до 18.00 години кожної третьої неділі місяця за місцем проживання матері дитини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , забезпечити надання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для зустрічей з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості матері регулярно спілкуватися з дитиною, що на думку позивачки свідчить про свідоме позбавлення дитини опіки з боку матері з метою створення передумови, щоб дитина її забула, що погіршує психоемоційний зв`язок дитини з позивачкою та призведе до суттєвих складнощів при виконанні рішення суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частини перша й друга статті 149 ЦПК України).

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особи, які беруть участь у справі, мають можливість уникнути реальних ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечений судовий захист законних прав, свобод та інтересів цих осіб. Важливим є об`єктивне існування таких ризиків, а також те, що застосування заходів забезпечення позову дійсно необхідне, що без їхнього застосування права, свободи та законні інтереси заявника клопотання будуть порушені, що підтверджують належні та допустимі докази. Також важливо, щоб цей заявник не мав на меті зловживання процесуальними правами та порушення законних прав іншого учасника справи, до якого мають бути застосовані зазначені заходи. Його метою має бути створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, механізм забезпечення позову передбачає, що учасники спору повинні: належно обґрунтувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову; зазначити обставини, які засвідчують те, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтвердити такі обставини належними та допустимими доказами (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20).

Заходи забезпечення позову суд вживає для того, щоб гарантувати виконання його можливого рішення. Такі заходи належить застосовувати лише за необхідності, оскільки безпідставне звернення до них може зумовити порушення прав та законних інтересів інших осіб, зокрема учасників справи. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження його вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що у сторін дійсно є спір й існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; встановити обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, цим вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття відповідних заходів із тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування останніх зумовлюється обставинами справи, за яких незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що зустрічі та спілкування одного з батьків із дитиною є співмірним заходом забезпечення позову про визначення місця проживання дитини (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19, від 24 лютого 2022 року у справі № 361/8355/21, від 5 грудня 2023 року у справі № 490/2077/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 545/3933/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 467/403/22).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо його застосування забезпечує: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Так, ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , де матір`ю дитини зазначена ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_2 .

Між батьками існує спір щодо проживання малолітньої дитини та участі матері у вихованні дитини, про що свідчить звернення позивачки до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

У заяві позивачка зазначає про те, що після народження дитини, вона у зв`язку з погіршенням стану здоров`я була госпіталізована та перебувала на стаціонарному лікуванні у КПК «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» та була фізично позбавлена можливості здійснювати належний догляд за дитиною, внаслідок чого дитина залишилася проживати з відповідачем, який скориставшись її безпорадним станом внаслідок ускладнених пологів та хвороби, спланувавши спільно з приватним нотаріусом відмову позивачки від дитини, замість посвідчення її заяви на реєстрацію місця проживання дитини, самовільно забрав дитину з пологового будинку та категорично відмовляється надавати їй можливість бачити доньку, спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні, що і стало підставою для звернення її до суду з даним позовом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2024 року у справі № 357/14099/23 зауважив, що заходи забезпечення позову у справі про визначення місця проживання дитини полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи проживає окремо від доньки. Такі заходи спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з тим із її батьків, з ким вона на час вирішення спору не проживає.

Обґрунтованим є висновок апеляційного суду про необхідність забезпечення матері можливості бачитися та спілкуватися з донькою, яка проживає з батьком, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим. Такі зустрічі мають сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері з її донькою, і це відповідатиме найкращим інтересам останньої. Відновлення сімейних відносин й емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити доньку у зустрічах із матір`ю.

«Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що суд першої інстанції, вказавши, що зустрічі дитини з матір`ю мають відбуватися за місцем проживання останньої у місті Білій Церкві Київської області, не врахував фактичне місце проживання дитини разом із батьком у селищі Лиманка Одеського району Одеської області. Зазначене місце зустрічей суперечитиме інтересам дитини, яка буде вимушена кожні два тижні їздити з селища Лиманки до міста Білої Церкви та у зворотному напрямку. Місце зустрічей за місцем проживання матері безумовно впливатиме на звичний ритм життя дитини і буде очевидно незручним для останньої. Тому таке визначення місця зустрічей матері з донькою не можна вважати таким, що відповідає як найкращим інтересам дитини. Врахувавши відповідні обставини, апеляційний суд правильно виснував, що ці зустрічі мають відбуватися за місцем проживання дитини (див. близький за змістом висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 серпня 2023 року у справі № 752/13587/20)».

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Предметом спору є визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

У заяві про забезпечення позову позивачка просить суд встановити тимчасово, до набрання рішенням суду законної сили, зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , наступним чином:

- з 14.00 години кожної першої п`ятниці до 18.00 години кожної першої неділі місяця за місцем проживання матері дитини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- з 14.00 години кожної третьої п`ятниці до 18.00 години кожної третьої неділі місяця за місцем проживання матері дитини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , забезпечити надання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для зустрічей з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Аналіз вимог позовної заяви та вимог заяви про забезпечення позову свідчить про те, що вони різні за обсягом та за змістом, а тому, вирішення питання про забезпечення позову в жодному разі не призведе до вирішення спору по суті.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 22.01.2026 №2261887 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до території Київського районну м. Одеси.

У позовній заяві позивачка зазначає про те, що місцем її реєстрації та проживання є адреса: АДРЕСА_1 , що належить до Приморського району м. Одеси.

Тобто, обоє з батьків зареєстровані на території міста Одеси та не знаходяться територіально віддалено один до одного, а тому, забезпечення зустрічей матері з дитиною, зокрема, дорога до місця зустрічі на думку суду не впливатиме на емоційний стан дитини та не чинитиме перешкод батькам. Разом з цим, слід зазначити, що дитині зараз виповнилося півтора місяці.

Суд під час вирішення питання про забезпечення позову характеризується тим, що вирішення справи про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю є однією з складних категорій справ, розгляд яких може бути досить тривалим.

В той же час, чинне законодавство встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо їх дитини.

Тривалий розгляд справи може призвести до того, що позивачці не вдаватиметься реалізувати у повній мірі свої права та обов`язки, пов`язані із вихованням та спілкуванням з дитиною, що вплине на психоемоційний зв`язок матері з дитиною.

Верховний Суд наголошував, що при встановленні графіку зустрічей із дитиною, необхідно порівнювати негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (визначення місця та часу спілкування дитини) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрата емоційного зв`язку між позивачем і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу) з урахуванням законного інтересу, за захистом якого заявник звертається до суду, та встановлювати співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивачка щодо визначення місця та часу спілкування з дитиною, із - заявленими позивачкою вимогами.

Заявницею в якості часу зустрічі вибрано кожну першу та кожну третю п`ятницю у період з 14 по 18 годину.

Дитина ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та на момент розгляду заяви досягла 1,5 місячного віку, а тому, враховуючи зимовий період, погодні умови, потреби у забезпеченні сну дитини, погодинного харчування, постійні обстріли, відсутність світла.

Тому, на думку суду, зазначений проміжок часу (з 14 по 18 годину та перевезення дитини під час майбутніх тривог) є не зовсім оптимальним, оскільки, не забезпечить дитині такого віку повного догляду належним чином та безпеки.

Також, у заяві про забезпечення позову заявниця просить проводити такі зустрічі без присутності батька, що на думку суду є не доречним, оскільки, не дозволить забезпечити налагодженного зв`язку між батьком і дитиною та при цьому спричинить різку зміну обстановки для дитини через те, що така зустріч відбуватиметься в присутності тільки матері, яку дитина незнає.

Тому, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги та заявлений захід забезпечення позову не є тотожним за обсягом, а спір про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю за загальним правилом є тривалим, беручи до уваги той факт, що батьки зареєстровані в межах одного населеного пункту, обраний заявницею час та коло осіб, що будуть присутні під час зустрічей можуть негативно впливатимути на фізичний та емоційний стан дитини, суд, з метою забезпечення розвитку психоемоційного зв`язку матері з дитиною та забезпечення реалізації принципу рівності прав батьків щодо дитини доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-154,157,259-261,353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов про визначення місця проживання дитини, шляхом встановлення тимчасово, до набрання рішенням суду законної сили, зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , наступним чином:

- з 14-00 години кожної першої п`ятниці до 18.00 години кожної першої неділі місяця за місцем проживання батька дитини ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- з 14-00 години кожної третьої п`ятниці до 18.00 години кожної третьої неділі місяця за місцем проживання батька дитини ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , забезпечити надання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для зустрічей з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити, що учасники справи відповідно до ч. 1 ст.156 ЦПК України можуть звернутися до суду із клопотанням про зміну заходу забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

Суддя Ю. А. Скриль