ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2026 року м. Кропивницький

справа № 398/2172/25

провадження № 22-ц/4809/259/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2025 року (суддя Подоляк Я. М.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк», Банк) звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ51559731 від 16 квітня 2024 року (далі - Кредитний договір) у розмірі 56 604,99 грн станом на 12 квітня 2025 року, яка складається з наступного: 30000,00 - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 24124,47 грн - залишок заборгованості за процентами, 2480,52 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 (Позичальник)звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

16 квітня 2024 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклав з Банком Кредитний договір, відповідно до умов якого Позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 15 квітня 2027 року, терміном 36 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 85,00 річних та комісії у розмірі 0,00 грн.

Стверджується, що АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало у повному обсязі.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідач станом на 12 квітня 2025 року має заборгованість у розмірі пред`явленої до стягнення суми.

При цьому, наголошує, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX (набрав чинності 24 грудня 2023 року +30 днів - 23 січня 2024 року) вимога п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється, та нарахування пені не забороняється.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ51559731 від 16 квітня 2024 року в розмірі 54 124,47 грн, з яких: 30 000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 24 124,47 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; здійснено розподіл судових витрат; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклавши з банком Кредитний договір, користуючись наданими йому кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, про що свідчить його підпис у заяві про надання послуг «Швидка готівка» та паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», порушив умови договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість.

Оскільки доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту та сплати нарахованих відсотків матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30 000,00 грн та відсотків у розмірі 24 124,47 грн.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача загального залишку заборгованості за пенею.

При цьому, щодо тверджень позивача, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, судом звернуто увагу на те, основним регулятором договірних відносин є ЦК України.

Судом враховано, що відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено новими пунктом 18, на підставі якого законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 2 480,52 грн є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Частково не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у даній справі, АТ «А-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2025 року у даній справі в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити вимоги позову у повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що постановлене з порушенням матеріальних норм права.

Зазначає, що відмова суду у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені за Кредитним договором є необґрунтованою , оскільки, на переконання скаржника, застосована судом норма ЦК України є не спеціальною, а загальною нормою законодавства.

Натомість, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню спеціальна норма Закону України «Про споживче кредитування».

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу АТ «А-Банк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2025 року залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 11 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 13 листопада 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 березня 2021 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 9). Згідно зі вказаною Анкетою-заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами становлять договір про надання банківських послуг.

16 квітня 2024 року відповідач підписав заяву про надання послуг «Швидка готівка» №АВН0СТ51559731 (далі - Заява), таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки, а також паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 10-17). Відповідно до п.п. 3 - 9 вказаної Заяви: мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 30 000,00 грн; строк кредиту - 36 місяців з 16 квітня 2024 року до 15 квітня 2027 року включно; процентна ставка (фіксована) - 85% на рік; розмір щомісячного платежу - 2349,85 грн; денна процентна ставка - 0,17%; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - НОМЕР_1.

У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менш 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу (п. 12 Заяви).

Умовами заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить Кредитний договір.

Вказані заяви, паспорт споживчого кредиту, а також таблиця обчислення вартості кредиту містять відмітку про їх підписання ОСОБА_1 простим електронним підписом, який перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав Позичальнику грошові кошти у сумі 30000,00, що підтверджується меморіальним ордером №TR.35799801.31311.65455 від 16 квітня 2024 року (а.с. 20).

Згідно з випискою по кредиту від 12 квітня 2025 року заборгованість відповідача за період з 16 квітня 2024 року по 11 квітня 2025 року станом на 11 квітня 2025 року складає 56541,51 грн (а.с. 21-22).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 12 квітня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 56604,99 грн, з яких : 30000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 24124,47 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією, 2480,52 грн - загальний залишок заборгованості за пенею (а.с. 19).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

Виходячи з наведеної вимоги процесуального закону, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі переглядається апеляційним судом лише у частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 2480,52 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.

Так, у частині вирішення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за Кредитним договором колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції та у цьому питанні виходить з наступного.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.

Відтак, суд першої інстанції законно відхилив позовні вимоги банку про стягнення з позичальника пені, нарахованої за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з аргументами скаржника про те, що норми ЦК України в питанні нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства, а саме - Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України.

Отже, ч.2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.

До того ж, такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (п. 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (п. 69).

Верховний Суд також вже робив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23).

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

До того ж, якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).

Як зазначає скаржник у даній справі, неустойка не застосовується до кредитів, що були укладені до 24 січня 2024 року, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року + 30 днів, тобто до 23 січня 2024 року, а з 24 січня 2024 року така заборона відсутня.

Разом з тим, із системного аналізу приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», на які вказує скаржник, вбачається, що відповідні положення закону не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час дії воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому варто зауважити, що у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» будь-які зміни до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України законодавцем не вносились.

Апеляційним судом також враховано, що у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а Велика Палата Верховного Суду врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Оскільки доводи скаржника щодо вимоги про стягнення пені не знайшли свого підтвердження під час апеляційному розгляду справи, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2025 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний