Справа № 297/4247/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

при секретарі судового засідання Гарані О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПредставникпозивачаТзОВ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» звернувся до Берегівського районного суду Закарпатськоїобластіізпозовноюзаявою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , про стягненнязаборгованості за кредитним договором у розмірі 48740 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.08.2025 року між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №45749-08/2025 та надано відповідачці грошові кошти у розмірі 20 000 тисяч гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, з відсотковою ставкою 0,90% вдень на залишок заборгованості. Відповідач зобов`язався повертати кредит в строк передбачений договором. Проте, станом на 04.12.2025 року у Відповідача прострочення зобов`язання із оплати загальним розміром заборгованості становить 48 740 гривень, що складається з 20 000 тіла кредиту; 540 заборгованість за відсотками, 21 600 заборгованість за процентами, 2000 заборгованість по простроченій комісії, 10 000 заборгованість за штрафами.В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому ТзОВ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» просить суд примусового стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.08.2025 року між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №45749-08/2025 та надано відповідачці грошові кошти у розмірі 20 000 тисяч гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, з відсотковою ставкою 0,90% вдень на залишок заборгованості.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і відповідно до розрахунку заборгованості за договором №45749-08/25, станом на 04.12.2025 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, складає 48 740 грн., що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Згідно положень ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України закредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст.1 050 Цивільногокодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимогрозумності та справедливості.

Відповідно до положеньст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актівцивільногозаконодавства, а згідност. 629 Цивільного кодексу України- договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронукомерцію» зазначено, що електронний договір цедомовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиціїв порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічнопов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електроннукомерцію»).

Також, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правовінаслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до наведені норми права, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем даного обов`язку таким, що підлягаєз ахисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволений, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збор у у розмірі 2422,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12,76-81,141, 258, 259, 263-265, 268, 280-285, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягненнязаборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП», що розташоване за адресою м. Київ, вул. Фізкультурна, 30-в, , заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 740(сорок вісім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕРС ГРУП», що розташоване за адресою м. Київ, вул. Фізкультурна, 30-в, , судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Іван ІЛЬТЬО