Справа № 489/2054/13-ц
Провадження № 4-с/489/4/26
Ухвала

Іменем України

09 лютого 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судових засідань Савковою К.А.,

за участі: представника скаржника - адвоката Михайленка О.В.,

представника суб`єкта оскарження ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

встановив:

У грудні 2025 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Михайленка О.В. звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Т.В.

Просив суд: Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Тетяни Валентинівни, щодо нескасування арешту грошових коштів (заробітної плати) ОСОБА_1 , наявного на рахунку НОМЕР_1 ,відкритому в АТ «Райффайзен Банк».

Зобов`язати головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ширко Тетяну Валентинівну скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк».

Визнати неправомірними дії (рішення) головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ширко Тетяни Валентинівни, щодо відмови повернути грошові кошти в розмірі 53 843,31 грн., на рахунок НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 відкритий в АТ «Райффайзен Банк».

Зобов`язати головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ширко Тетяну Валентинівну повернути грошові кошти в розмірі 53 843,31 грн на рахунок НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 відкритий в АТ «Райффайзен Банк».

В обґрунтування скарги посилався на те, що в провадженні головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ширко Тетяни Валентинівни перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3 до складу якого входять: - виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2ц-7-24/20/2010 від 23.03.2011 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 . ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору №138/07/020AL від 20.07.2007 року в сумі 353 105,99 грн. та судових витрат 606.66 грн. Ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження НОМЕР_4: виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму в розмірі 1 131 082 грн., за кредитним договором №1 від 10.08.2007 року. Ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження НОМЕР_6; виконавче провадження НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого від 23.03.2011 року виданого Центральним районним судом м. Онуфрієва Миколаєва Вячеслава про стягнення в солідарному порядку ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору №138/07/020AL від 20.07.2007 року в сумі 31 082,80 грн. Ідентифікатор про виконавче провадження для повного доступу до інформації НОМЕР_8. Боржником у вказаних виконавчих провадженнях визначено ОСОБА_1 .

23 жовтня 2025 року з рахунку боржника НОМЕР_1 , відкритий для зарахування який заробітної плати, були списанні грошові кошти в розмірі 53 843.31 грн.

04 листопада 2025 року представником боржника, адвокатом - Михайленко О.В. міжрегіонального до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано заяву про ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження НОМЕР_9.

25 листопада 2025 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального Міністерства юстиції управління (м. Одеса) Ширко Тетяною Валентинівною було надано для ознайомлення матеріали зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3, а також надано доступ до інформації про виконавчі провадження НОМЕР_2, НОМЕР_5 та НОМЕР_7.

Після ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження було встановлено наступне.

08 травня 2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу у місті Миколаєві Південного міжрегіонального Міністерства юстиції управління (м. Одеса) Ширко Сергієм Леонідовичем в рамках виконавчого провадження НОМЕР_10 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

21 жовтня 2025 року головним державним виконавцем Інгульського відділу у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Тетяною Валентинівною було винесено постанови про арешт коштів боржника по ВП НОМЕР_2, НОМЕР_5 та НОМЕР_7 та направлено до виконання до банків учасників.

За результатами опрацювання АТ «Райффайзен Банк» наклав арешт на розрахунковий рахунок боржника НОМЕР_1 , який відкритий для зарахування заробітної плати.

23 жовтня 2025 року з рахунку боржника НОМЕР_1 , який відкритий для зарахування заробітної плати, були списанні грошові кошти в розмірі 53 843,31 грн. згідно платіжної інструкції ДВС №.

26 листопада 2025 року представником боржника, адвокатом - Михайленко О.В. до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано заяву про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 , який відкритий боржнику для зарахування заробітної плати та повернути боржнику грошові кошти (заробітну плату) в розмірі 53 843,31 грн., та надано підтверджуючі документи, а саме: довідку ТОВ «Сім Корп Україна», про те, що виплата заробітної плати здійснюється на рахунок НОМЕР_1 та довідку АТ «Райффайзен Банк» від 22.10.2025, що вищезгаданий рахунок відкрито боржнику для зарахування заробітної плати.

15 грудня 2025 року представником боржника, адвокатом - Михайленко О.В. засобами поштового зв`язку було отримано відповідь головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Тетяни від 10.12.2025, якою відмовлено в знятті арешту з рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффайзен Банк», оскільки Банком не підтверджено, що даний рахунок відкрито для зарахування заробітної плати, а стосовно повернення грошових коштів відповіді не надано.

Представник скаржника вважає неправомірними дії (рішення) головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Тетяни Валентинівни, щодо відмови у знятті арешту з рахунку НОМЕР_1 , а також в поверненні боржнику грошових коштів (заробітної плати) в розмірі 53 843,31 грн.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2025 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання у справі.

13.01.2026 на адресу суду від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу.

Згідно із змісту відзиву представник ДВС просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Посилаючись на наступне.

21.10.2025, відповідно до ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. винесена постанова про арешт коштів боржника № НОМЕР_14, яку за допомогою електронного обміну направлено до банків учасників до виконання.

21.10.2025, головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. на рахунок НОМЕР_1 відкритий у АТ «Райффайзен Банк» виставлена платіжна інструкція № 38621, яка направлена до банківської установи до виконанні.

23.10.2025, на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у сумі 53843,31 грн.

Кошти на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ Райффайзен Банк не підпадають під перелік коштів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» на які не може бути звернуто стягнення.

Відділ зазначає, що згідно із вимогами ст. 48 Законом України «Про виконавче провадження» саме банк, який виконує відповідну постанову про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунку на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку на який заборонено накладення арешту, повідомити про це виконавця та повернути відповідну постанову без виконання.

Однак, банк не повідомляв виконавця, що на рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ «Райффайзен Банк» заборонено накладення арешту, або вказаний рахунок, є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Згідно довідки АТ «Райффайзен Банк» від 22.10.2025 №81-23/4/А/7604 клієнту ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України НОМЕР_1 , що підтверджує факт того, що на даний картковий рахунок можуть надходити окрім коштів заробітної плати кошти будь якого призначення. Більш того, банк який виконував відповідну постанову про арешт коштів боржника, наклавши арешт на рахунок НОМЕР_1 фактично підтвердив, що вказаний рахунок є звичайним рахунком, а ні як стверджує скаржник «рахунком зі спеціальним режимом використання».

Згідно Постанови НБУ № 200 від 02.09.2022 Про затвердження Положення про порядок відкриття та ведення поточних рахунків із спеціальним режимом використання в національній та іноземних валютах, банківських металах для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування спеціальним рахунком є поточний рахунок із спеціальним режимом використання, який відкривається банком декларанту відповідно до Кодексу для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування для зарахування грошових коштів у готівковій формі в національній та іноземних валютах, банківських металів з фізичною поставкою.

Вказана вище постанова визначає, що таке «рахунок зі спеціальним режимом використання», спростовуючи ствердження скаржника, що рахунок НОМЕР_1 є таким рахунком.

Таким чином, дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. щодо винесення постанови від 21.10.2025 про арешт коштів боржника № НОМЕР_14 та списання коштів з рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «Райффайзен Банк» вчинені відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав.

Представник суб`єкта оскарження в судовому засіданні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

На виконанні у Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиціїперебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_11 у складі якого перебувають наступні виконавчі провадження: Виконавче провадження № НОМЕР_12 з примусового виконання виконавчого листа № 2ц-7-24/20/2010 від 23.03.2011 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь Акціонерного комерційного банку "Форум" штрафні санкції за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL від 20.07.2007 року в сумі 353105,99 грн. та судових витрат 606,66 грн.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 . Виконавче провадження № НОМЕР_13 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/1230 від 27.06.2013 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору від 10.08.2007 р. № 1, № 0 в розмірі 1131082,00 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 .

Виконавче провадження № НОМЕР_14 з примусового виконання виконавчого листа № 2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного банку "Форум" штрафні санкції за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL від 20.07.2007 року в сумі 31082,80 грн.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 . Окрім того, у складі зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_11 перебували виконавчі провадженні № №: НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, які на день прийняття скарги до розгляду завершено відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 21.10.2025, відповідно до ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. винесена постанова про арешт коштів боржника № НОМЕР_14, яку за допомогою електронного обміну направлено до банків учасників до виконання.

21.10.2025, головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. на рахунок НОМЕР_1 відкритий у АТ «Райффайзен Банк» виставлена платіжна інструкція № 38621, яка направлена до банківської установи до виконанні.

23.10.2025, на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у сумі 53843,31 грн.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

2. Виконавець може звернути стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках/електронних гаманцях і на рахунках/електронних гаманцях, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

3. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

4. У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

5. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Згідно ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення:

1. Стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

2. Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Таким чином, кошти на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ Райффайзен Банк не підпадають під перелік коштів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» на які не може бути звернуто стягнення.

Згідно із вимогами ст. 48 Законом України «Про виконавче провадження» саме банк, який виконує відповідну постанову про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунку на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку на який заборонено накладення арешту, повідомити про це виконавця та повернути відповідну постанову без виконання.

Однак, банк не повідомляв виконавця, що на рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ «Райффайзен Банк» заборонено накладення арешту, або вказаний рахунок, є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Згідно довідки АТ «Райффайзен Банк» від 22.10.2025 №81-23/4/А/7604 клієнту ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України НОМЕР_1 , що підтверджує факт того, що на даний картковий рахунок можуть надходити окрім коштів заробітної плати кошти будь якого призначення.

Банк який виконував відповідну постанову про арешт коштів боржника, наклавши арешт на рахунок НОМЕР_1 фактично підтвердив, що вказаний рахунок є звичайним рахунком, а ні «рахунком зі спеціальним режимом використання».

Згідно Постанови НБУ № 200 від 02.09.2022 Про затвердження Положення про порядок відкриття та ведення поточних рахунків із спеціальним режимом використання в національній та іноземних валютах, банківських металах для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування спеціальним рахунком є поточний рахунок із спеціальним режимом використання, який відкривається банком декларанту відповідно до Кодексу для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування для зарахування грошових коштів у готівковій формі в національній та іноземних валютах, банківських металів з фізичною поставкою.

Вказана вище постанова визначає, що таке «рахунок зі спеціальним режимом використання», спростовуючи що рахунок НОМЕР_1 є таким рахунком.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Такий правовий висновок викладений Верховним судом у Постанові Великої Палати від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20.

Водночас суд зазначає, що законодавець і на період воєнного стану фактично не припинив звернення стягнення на заробітну плату, одночасно забезпечивши її охорону від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника та його сім`ї, та можливість виконання рішення суду, дотримуючись положень ч.2 ст.10 Конвенції «Про захист заробітної плати».

Тобто, законодавець дозволив боржникам - фізичним особам, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, користуватися сумою у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати (з 01.01.2025р. - 16000 грн.), однак виключно за умови, що боржник звернеться до виконавця з відповідною заявою.

При цьому, будь-яких доказів неможливості щомісячного використання коштів в сумі 16000 грн. з вказаного рахунку, а також того, що відповідна сума є меншою від розміру заробітної плати, яка після відрахування всіх обов`язкових платежів надходить на рахунок скаржника, останнім ані до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції ані до суду не надано.

У контексті наведеного посилання, суд зазначає, що порядок звернення стягнення на заробітну плату, визначений у ст.70 Закону №1404-VIII, не змінився, адже цією статтею встановлено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, а не розмір стягнення з арештованих коштів боржника.

Аналогічна позиція висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 24.03.2025 справа №400/9931/24.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Таким чином, дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. щодо винесення постанови від 21.10.2025 про арешт коштів боржника № НОМЕР_14 та списання коштів з рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «Райффайзен Банк» вчинені відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи, що матеріали скарги не містять доказів існування обставин, передбачених абз.2 ч.2 та ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII, з якими законодавець беззаперечно пов`язує виникнення у державного виконавця обов`язку із зняття арешту на майно (кошти), а також той факт, що на картку (рахунок) НОМЕР_1 може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та підстави для відмови в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 258-260, 447-1, 452 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.02.2026.

Суддя: Г.С. Костюченко