Справа № 464/193/22 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1293/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 адвоката Булат Нелі Олегівни на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Булат Неля Олегівна.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зокрема покликається на те, що ОСОБА_1 пропустив процесуальний строк для оскарження судових наказів, встановлений цивільним законодавством, з поважних і об`єктивних причин, оскільки стан його здоров`я від 2019 року до сьогодні постійно погіршується. Суд першої інстанції посилався на те, що він не перебував на безперервному

стаціонарному лікуванні, проте цей факт не виключає того, що окрім стаціонарного лікування, постійно здійснювалося амбулаторне лікування. ОСОБА_1 страждає на епілепсію, спричинену інсультом, має судомні синдроми та інші хронічні захворювання, які вимагають безперервного лікування та прийому ліків, які впливають на його розумові та когнітивні функції. Також зазначає, що йому надано І групу інвалідності, що спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_1 не мав змоги належним чином

захистити свої права та подати заяву про скасування судового наказу з дотриманням

процесуальних строків.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущений строк подання заяви про скасування судового наказу та не надано достатніх доказів для обґрунтування підстав для поновлення вказаного строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18) наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження, як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Ст. 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених ч. 6 ст. 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до ст. 272 цього Кодексу.

Ст. 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може бути також подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається до суду в письмовій формі.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (ч. 2 ст. 171 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2022 року у цивільній справі № 464/193/22 у порядку наказного провадження Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 13 635, 90 грн основного боргу за послуги з централізованого опалення; 641, 94 грн інфляційні нарахування; 229, 13 грн 3 % річних. Стягнуто судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 75, 67 грн з кожного.

Згідно супровідного листа, копію судового наказу було надіслано боржникам поштою 04.02.2022 року.

05 травня 2022 року лист повернувся до Сихівського районного суду м. Львова у зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою».

02 квітня 2025 року адвокат Булат Н.О., від імені та в інтересах заявника, через підсистему «Електронний суд», звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова по справі № 464/193/22, пр. № 2-н/464/143/22. Заявлено клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ст. 127 ЦПК України, яка регламентує поновлення та продовження процесуальних строків, встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є об`єктивно непереборні обставини, які не залежать від волі особи, що перешкодили вчинити процесуальну дію у встановлений термін, та мають бути підтверджені належними доказами.

Оцінка поважності причин пропуску процесуального строку належить до виключної дискреції суду, що вирішує відповідне процесуальне питання. Наявність чи відсутність поважних причин для пропуску строку оцінюється за внутрішнім переконанням суду.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду із заявою про скасування судового наказу, адвокат Булат Н.О., від імені та в інтересах заявника ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що вказаний судовий наказ боржником отримано у серпні 2024 року, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 впродовж періоду з 2019 року і до сьогодні страждає на хронічні захворювання, а тому не зміг вчасно звернутися із заявою про скасування судового наказу.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що долучені до заяви письмові докази виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не є достатніми, адже не містять інформації, що ОСОБА_1 з моменту винесення судового наказу та по даний час безперервно перебував на стаціонарному лікуванні чи проходив реабілітацію і з вагомих причин не зміг звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу. Виписки із медичної карти амбулаторного хворого датуються 2019, 2022, 2023 роками. Доказів неможливості подати заяву про скасування судового наказу з часу отримання такого в серпні 2024 року по дату подання такої заяви квітень 2025 року, апелянтом не подано.

Таким чином, оцінивши наведені заявником причини пропуску строку подання заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції вірно вказав на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження існування істотних обставин, які б могли об`єктивно завадити ОСОБА_1 вчинити процесуальну дію у визначений законом строк, та не знайшовши підстав для поновлення строку для подання цієї заяви, обґрунтовано повернув її заявникові на підставі ч. 2 ст. 171 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не були всебічно вивчені підстави для поновлення процесуального строку, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено обставини та мотиви для повернення заяви про скасування судового наказу саме у зв`язку з поданням заяви після спливу встановленого процесуального строку та відсутністю підстав для його поновлення, у зв`язку з ненаданням заявником доказів на підтвердження поважних причин його пропуску.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

П. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Булат Нелі Олегівни на ухвалу залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.02.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.