Справа № 185/2469/25
Номер провадження № 2/194/377/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м.Тернівка

Тернівськийміський суд Дніпропетровськоїобласті у складі:

головуючогосудді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2021 року ОСОБА_1 підписала заявку на отримання кредиту №4303145, за наслідками якої 26.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4303145 в електронній формі, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн. 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, і останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором становить 11496,20 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4050,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 7096,20 грн., заборгованість за комісією у розмірі 350,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 4303145 від 26.04.2021 року у розмірі 11496, 20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн. судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Представник відповідача Зачепіло З.Я. надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не погоджується із сумою заборгованості, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. Зазначає, що проценти за користування кредитом нараховувались після закінчення строку дії договору. Вважає, що сума коштів у розмірі 4000,00 грн. за надання правової допомоги, є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначено, що відповідачем було підписано договір та укладаючи його відповідач був ознайомлена з усіма істотними умовами договору і що вони їй зрозумілі (п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.5, п.1.5.1, п.1.5.2, п.2.3.1.2, п. 2.8 Договору). Умовами договору №4303145 від 26.04.2021 сторони передбачили порядок продовження строку договору, погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту. Розрахунок заборгованості наданий позивачем є законним та обґрунтованим. Звертає увагу, що згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором вбачається, що відповідачем вчинялися дії по сплаті комісії за пролонгацію за кредитним договором. Щодо витрат на правничу допомогу, то позивачем надано усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом та ціною позову. З урахуванням викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Зачепіло З.Я. надала суду письмові пояснення, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів перерахування кредитних коштів відповідачу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який би дозволив перевірити правильність нарахування відсотків. Вважає, що нарахування комісії за договором є необґрунтованим. Та зазначає, що сума коштів у розмірі 4000,00 грн. за надання правової допомоги, є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належними чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 26.04.2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на кредит №4303145.

26.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4303145, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 30 днів з 26.04.2021року до 26.05.2021 року.

Згідно п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 350,00 грн., яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом: 1320.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору, Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці Договору.

Згідно з п. 2.3.1.2 Договору, пролонгація на стандартних умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до п.6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому.

Також, 26.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 підписано в електронному вигляді паспорт споживчого кредиту та графік платежів.

Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрорнну комерцію», та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідно до платіжного доручення №44751683 від 26.04.2021року, ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на кратку НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. відповідно до договору №4303145.

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк`від 14.01.2026 року та виписки по рахунку ОСОБА_1 , 26.04.2021 року на картку відповідача № НОМЕР_2 було успішно перераховано кошти у сумі 5000,00 грн.

13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, і останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №4303145 від 26.04.2021 року.

Відповідно до Витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитним договором №4303145 від 26.04.2021 року, боржник ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором становить 11496,20 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4050,00 грн., заборгованість за процентами 7096,20 грн., заборгованість за комісією 350,00 грн.

Згідно платіжних квитанцій, що наявні в матеріалах справи, ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором №07Т від 13.09.2021 року.

27.09.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою, в якій просило сплатити заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4303145 від 26.04.2021 року у розмірі 11496,20 грн.

З розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4303145 від 26.04.2021 року вбачається, що станом на 24.08.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 11496,20 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4050,00 грн., заборгованість за процентами 7096,20 грн., заборгованість за комісією 350,00 грн.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умовиви користання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона булла зроблена (абзац другий частини першої, частина третя статті 641 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон України «Про споживче кредитування») до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»(абзац другий частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій статті 9 Закону України «Про споживче кредитування передбачена у частині третій статті 9 цього Закону, зокрема Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки, якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторіну порядку, визначеному законодавством) (частина шоста статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторіну порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути перееданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу абоіншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був перееданий споживачу, покладається на кредитодавця.

За частиною першою статті 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що у Договорі про споживчий кредит №4303145 від 26.04.2021 та паспорті споживчого кредиту №4303145, які підписано відповідачем, наявні істотні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії, строки кредитування, порядок повернення кредиту.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відповідач умови за договором про надання споживчого кредиту №4303145 від 26.04.2021 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умови Договору і виникла заборгованість, загальна сума якої складає 11496,20 грн.

Доводи відповідача викладені у відзиві та письмових поясненнях, суд вважає неслушними, оскільки останньою не заперечується факт укладення договору про споживчий кредит.

Відповідачка не надала суду альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем в цій частині та вважає, що вказана заборгованість за тілом кредиту та відсотками підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача.

Отже, належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надала. Заперечення відповідача зазначені у відзиві не спростовують позовних вимог.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного.

12.02.2025 року між ТОВ «Діджи фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги №01/11.

Відповідно до акту №4303145 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19.02.2025 року, вартість послуг з надання правничої допомоги складає 4000,00 грн., розписано детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 4000,00 грн.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Однак суд, враховує заявлене фактичне відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Тому вважає понесені представником позивача витрати на правничу допомогу неспівмірними, оскільки такі витрати не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від останнього значних зусиль та часу.

Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 3000,00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №4303145 від 26.04.2021 року у розмірі 11496,20 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4050,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 7096,20 грн., заборгованість за комісією у розмірі 350,00 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 49, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) заборгованість за договором про споживчий кредит №4303145 від 26.04.2021 року у розмірі 11496,20 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4050,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 7096,20 грн., заборгованість за комісією у розмірі 350,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2026 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін