№ 337/3775/25
№/п 2/317/97/2026
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Ачкасова О.М.
при секретарі Фененко М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 , про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву у якій позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.
Суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні та обгрунтовані, тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2023 р. о 12-22 год., в м.Запоріжжя по вул.Компресорній, 28 а, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався в безпеці маневру та допустив наїзд на транспортний засіб Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КпАП України. Крім того, з зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КпАП України
Згідно постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30.01.2024 р., ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КпАП України, та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. Постанова набрала законної сили 12.02.2024 р.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
ОСОБА_1 на час скоєння ДТП керував транспортним засобом - автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 , на законних підставах.
Власником страхового полісу транспортного засобу - автомобіля автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , зазначений транспортний засіб був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», згідно полісу №ЕР-217963704 від 17.11.2023 (строк дії полісу з 18.11.2023 р. по 17.11.2024 р.), що також підтверджується акцептом до умов (оферти) комплексного добровільного страхування автовласників за програмою «Подбай про себе» №ЕР-217963704-ПпС6 від 17.11.2023 .
Транспортний засіб Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та який є власником зазначеного транспортного засобу, 15.02.2024 року звернувся до страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується зазначеною заявою.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Еталон» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8909,54 грн.
Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Звертаючись до суду з цим позовом, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції закону, що діяла на момент сплати страхового відшкодування, з метою сплати виплаченого страхового відшкодування, у сумі 8909,54 грн.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтував позов саме пунктом 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Відтак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є винним у скоєнні ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована (інші відомості в матеріалах справи відсутні), завдана шкода потерпілому ОСОБА_2 була відшкодована Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Еталон», а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та з відповідача підлягає стягненню в порядку регресу 8909,54 грн. як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
В силу ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12-13, 76-81, 141, 247, 259, 263-268,279, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 599, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1189, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.22, 29, 38, 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », ст. 25 «Про страхування»,
Позов задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05.02.2026 року.

Суддя: О.М. Ачкасов