КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9162/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3874/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І.,-

встановив:

У квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до суду із названим позовом.

КП «Київтеплоенерго» просило стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 73 306 грн 52 коп.: за період із 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 355 грн 10 коп., нараховані 3 % річних у розмірі 40 грн 65 коп. та інфляційні втрати у розмірі 172 грн 10 коп.; за період із 01 листопада 2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42 634 грн 08 коп., нараховані 3 % річних у розмірі 1 006 грн 57 коп., пеню у розмірі 636 грн 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4 268 грн 94 коп.; за період із 01 листопада 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18 518 грн 66 коп., нараховані 3 % річних у розмірі 456 грн 53 коп., пеню у розмірі 302 грн 32 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 985 грн 83 коп.; зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 255 грн 73 коп., зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 673 грн 75 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі отримують житлово-комунальні послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, не сплачують кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 28 лютого 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 73 306 грн 52 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року названий позов задоволено.

Стягнуто солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за період із 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 355 грн 10 коп., нараховані 3 % річних у розмірі 40 грн 65 коп. та інфляційні втрати у розмірі 172 грн 10 коп.; за період із 01 листопада 2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42 634 грн 08 коп., нараховані 3 % річних у розмірі 1 006 грн 57 коп., пеню у розмірі 636 грн 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4 268 грн 94 коп.; за період із 01 листопада 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18 518 грн 66 коп., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 456 грн 53 коп., пеню у розмірі 302 грн 32 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 985 грн 83 коп.; зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 255 грн 73 коп., зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 673 грн 75 коп., що разом становить 73 306 грн 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення із відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.

Обґрунтовуючи поданий позов, КП «Київтеплоенерго» зазначило, що відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послугиз централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 73 306 грн 52 коп.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог КП «Київтеплоенерго» надало: розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води; документи, які підтверджують надання послуг.

Звертаючись до суду із позовом КП «Київтеплоенерго» просило стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги.

Так, відповідачі не відмовлялись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення відповідачами на адресу КП «Київтеплоенерго» заперечень щодо договірних умов.

Доказів неотримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої водиза адресою: АДРЕСА_1 відповідачами не надано.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представником ОСОБА_1. не заперечувався факт надання позивачем та отримання відповідачами житлово-комунальних послуг.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» щодо стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 73 306 грн 52 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованість за житлово-комунальні послуги заявлені поза межами позовної давності, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З урахуванням вищенаведеного, строк позовної давності за вимогами, які виникли після 02 квітня 2020 року, продовжено на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З огляду на це, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 щодо спливу позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 вересня 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 27 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко