Справа № 393/674/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участі секретаря судових засідань Гладир К.С.,

учасники справи:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

представники учасників справи:

представник позивача за довіреністю Паладич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду селища Кам`янець цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю Паладич А.О., яка діє в інтересах позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ "СВЕА ФІНАНС") через систему «Електронний суд» звернулась до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та відповідачем було укладено договір №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума кредиту складає 4 000, 00 грн, строк позики становить 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99%. Відповідно до умов договору позики та Додатку №1 до кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в договорі №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022р. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу № 01.02-25/23, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за даним договором факторингу ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року. Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 23.05.2023 року №01.02-25/23 відступило права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право вимоги за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року, укладеного з відповідачем. Разом з тим, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість, яка станом на день подачі позову до суду згідно розрахунку заборгованості за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року та становить 15 794, 39 грн, що складається з: - 3 920, 39 грн заборгованість за сумою кредиту; - 11 874,00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн пеня, штраф, 0,00 грн - комісія. А тому просять стягнути з відповідача на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" вищевказану заборгованість.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання в якому останній просив справу розглянути без участі представника позивача та задовольнити позов, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надав.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 11-19).

Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 4 000, 00 грн, строк позики становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів, стандартна процентна ставка 1,99%, орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору складає 32 656,00 грн.

Підписанням цього договору та додатку №1 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору відповідач підтвердив, що ознайомився з його умовами та погодився їх виконувати (22-23).

Крім того, відповідач 10.02.2022 року підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с.20-21).

Відповідно до умов договору позики та Додатку №1 до договору позики позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в договорі №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022р.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти в сумі, визначеній кредитним договором. Дана обставина підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 року №36829-0403, з якої вбачається, що 10.02.2022 року 08:01:03 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було перераховано кошти в сумі 4 000,00 грн, маска картки № НОМЕР_1 , призначення платежу: зарахування 4 000,00 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. 35).

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання по кредитному договору по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю.

Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 23.05.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу № 01.02-25/23, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за даним договором факторингу ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022р. (а.с. 36-38).

Так, як вбачається з Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу від 23.05.2023 року № 01.02-25/23, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право вимоги за договором договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022р., укладеного з відповідачем (а.с.40-42).

Крім того, представником позивача подано копії наступні докази на підтвердження позовних вимог: правила надання коштів у позику та банківських металів у кредит ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в редакції з 14.06.2021р., рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024р. щодо зміни назви з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ "СВЕА ФІНАНС", наказу ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 14.07.2011р. «Про початок виконання обов`язків», статуту ТОВ "СВЕА ФІНАНС" затверджених від 25.03.2024р. №1, Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (а.с .24-29, 43-53).

Разом з тим, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість, яка станом на день подачі позову до суду згідно розрахунку заборгованості за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022р. та становить 15 794, 39 грн, що складається з: - 3 920, 39 грн заборгованість за сумою кредиту; - 11 874,00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн пеня, штраф, 0,00 грн - комісія (а.с. 30-34).

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком чи фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк чи фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку, фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Положеннями статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Надана позивачем копія договору факторингу та витяги з Реєстру Боржників за договором факторингу містить підписи сторін, укладені відповідно до вимог чинного законодавства, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта до Фактора позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Таким чином, права вимоги за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року укладений відповідачем із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Даним договором було визначено суму кредиту, строк кредитування, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, штрафні санкції у разі порушення умов договорів. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договорами у повному обсязі.

Відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розумів, вважав їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мав. Надаючи свої персональні дані, проставивши електронний підпис у договорі отримав кредитні кошти, фактично підтвердивши реальність кредитного договору та висловив свою згоду з його умовами. Вибір контрагента правочину та договір з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» підписаний відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року підписаний відповідачем, а тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Але разом з тим у порушення зазначених вище норм закону та умов договору та додаткової угоди до нього, відповідач зобов`язання за ними належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунку позивача з якими суд цілком погоджується, становить за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року 15 794, 39 грн, що складається з-: 3 920, 39 грн заборгованість за сумою кредиту; - 11 874,00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн пеня, штраф, 0,00 грн - комісія.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач на обґрунтування відзиву не надав будь яких належних доказів на підтвердження своїх заперечень, не довів та не спростував обставини, на які посилається позивач у своєму позові. Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а також проведеним ним розрахунками заборгованості відповідача та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що між відповідачем та первісним кредитором погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року в загальному розмірі 15 794, 39 грн.

З урахуванням вище встановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №654 від 28.10.2025 року (а.с.2). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 634, 638, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, ) заборгованість за договором №2921733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року, яка становить 15 794 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 39 копійок, що складається з: - 3 920, 39 грн заборгованість за сумою кредиту; - 11 874,00 грн заборгованість по відсотках; - 0,00 грн пеня, штраф, 0,00 грн - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя Є.О. Подліпенець