У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Камілли В.Я.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 10.12.2025 року по справі №308/15952/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаранич Сергій Сергійович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою, в які просить скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2025 року по справі №308/15952/25.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про судовий розгляд, відповідно не могла ознайомитися з матеріалами справи та висловити свої заперечення щодо пред`явлених вимог.

Окрім того, заявник стверджує, що дані «нараховані проценти» є надмірними і необґрунтованими з боку Позивача, оскільки ним не було надано будь-які належні, допустимі і достатні докази, які б підтвердили наявність суми нарахованих відсотків. Зазначає, що проценти можуть нараховуватися тільки на ту суму, яка фактично була отримана позичальником від Банку та якою він фактично користувався, тобто тільки на суму позики (тіла кредиту)

У судове засідання сторони, їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачем подано до суду заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі.

Суд, враховуючи розумні строки розгляду заяви, вважає можливим розглянути заяву у відсутності сторін згідно ст.287 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2025 року у цивільній справі №308/15952/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», заборгованість за кредитним договором №1405-4574 від 06.06.2024 року в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч гривень), з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 10000,00 грн (десять тисяч гривень); прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40000,00 грн (сорок тисяч гривень)., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмір 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні),40коп.

У своїй заяві заявник посилається, в тому числі і на те, що на судовому засіданні при розгляді даної справи відповідачка не була присутня, позовну заяву не отримувала, відтак не була належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи.

Зі змісту ст.284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною 1статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності таких умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і 3) докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Третю умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що для скасування заочного рішення відповідач має довести наявність сукупності таких обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини не явки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що всі процесуальні документи та рішення, прийняте у справі, надсилались на дійсну адресу відповідача, що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи додатково повідомлявся на номер телефону та електронну адресу, які він зазначав при укладенні кредитного договору.

Разом з тим, суд зазначає, що лише одного факту неповідомлення відповідача про час розгляду справи не достатньо для скасування судового рішення, ухваленого законно та обґрунтовано, оскільки основним критерієм для його скасування є надання відповідачем суттєвих доказів, наявність яких дала б суду підстави переглянуте раніше ухвалене рішення.

Так, на думку суду відповідачем не надано суду жодного доказу, що мають значення для справи і які могли б бути підставою для скасування заочного рішення.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Однак, стороною заявника у заяві про перегляд заочного рішення не наведено та не додано на підтвердження достатніх доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і могли б спростувати висновки суду по суті даного спору, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Посилання відповідача викладені у заяві про перегляд заочного рішення фактично є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам і застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення.

Згідно із частиною третьою статті 287ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав, а тому заява про перегляд заочного рішення суду задоволенню не підлягає.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 247, 258-261, 284-288 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 10.12.2025 року по справі №308/15952/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник