10.02.2026 Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/5828/25
Провадження № 2-о/644/14/26
УХВАЛА

про залишення без розгляду

10 лютого 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Паляничко Д.Г. одноособово, дослідивши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Харківська міська рада (61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 7, ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /заявник) звернувся до Індустріального районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з рідною бабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він разом з батьками, братом та бабою ОСОБА_2 проживали разом до 2010 року за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначена квартира належала на праві власності ОСОБА_2 .

У 2011 році заявник разом з рідною бабою ОСОБА_2 переїхали жити до м. Харкова за адресою: АДРЕСА_2 . Ця квартира належить їм на праві власності по частина квартири кожному, згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 та № 4-1499 від 23.09.2011.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після її смерті залишилася спадщина, у зв`язку з чим заявник у травні 2015 року звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак заявнику повідомлено, що відсутнє підтвердження родинного зв`язку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько заявника ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат заявника ОСОБА_4 .

У липні 2024 року заявник звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідної баби ОСОБА_2 , проте 19.07.2024 державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , оскільки батько заявника не прийняв спадщину після смерті своєї матері, а заявник на момент смерті ОСОБА_2 не був разом з нею зареєстрований. Тому факт прийняття ним спадщини не встановлений.

З метою реалізації права на оформлення спадкового майна, виникла необхідність установити факт спільного проживання ОСОБА_1 з його рідною бабою ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 30.06.2025 справа № 644/5828/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 27).

За інформацією з довідки про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова від 08.07.2025, місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31), з 22 січня 2015 року, що підтверджується копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 7/на звороті).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 08.07.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , та відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 29 липня 2025 року на 11 годину 00 хвилин та витребувано у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкову справу та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину) стосовно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , та належним чином завірену копію спадкової справи № 414/2024 (а.с. 32-34).

29.07.2025, 13.08.2025 та 18.09.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 відкладено, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 43, 52, 80).

10 серпня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від представника Харківської міської ради Рєзанова Андрія Борисовича, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 03.11.2023 (а.с. 49), надійшла заява про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вбачається спір про право (а.с. 47-51).

20.08.2025 на адресу суду з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли витребувані матеріали (а.с. 55-77).

21.10.2025 через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова від представника ОСОБА_1 адвоката Зарубіна Є.В., який діє на підставі доручення № 3721/2024-3680403 та ордеру серії АХ № 1278083 від 29.07.2025 (а.с. 40, 41), надійшла заява про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення (а.с. 85), справу надано для ознайомлення 21.10.2025, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с. 85).

21 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено, у зв`язку з клопотанням представника заявника (а.с. 85), на 26 листопада 2026 рік на 13 год 00 хв, про що особисто повідомлено представника ОСОБА_1 адвоката Зарубіна Є.В., що підтверджується явочним листом суду (а.с. 86, 87).

26.11.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою заявника та його представника, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 90), заразом заявник ОСОБА_1 та його представника адвокат Зарубін Є.В. у судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується явочним листом (а.с. 87) та довідкою про доставку електронного документу (а.с. 89).

У судове засідання призначене на 18 грудня 2025 року на 09 год 30 хв заявник та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 91), заразом представника заявника адвокат Зарубін Є.В. звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи (а.с. 93-96), у зв`язку розгляд справи відкладено на 26.01.2026 о 10 год 30 хв (а.с. 97).

Згідно довідки секретаря судового засідання від 26.01.2026 (а.с. 97) судове засідання від 26 січня 2026 року не відбулось у зв`язку з неявкою заявника та його представника, які належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 99). Розгляд справи відкладено на 10.02.2026 о 09 год 30 хв.

У судове засідання призначене на 10 лютого 2026 року на 09 год 30 хв заявник та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 107), причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 3 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Положеннями частини 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою (частина 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України).

У частині 1 статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Окрім того, частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчать відповідна заяви, подана її представником та долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) щодо застосування ст. 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення від 17.01.1970 у справі «Delcourt v. Belgium» («Делькур проти Бельгії»), заява № 2689/65, п. 25 та рішення від 11.10.2001 у справі «Hoffmann v. Germany» («Гофман проти Німеччини»), заява № 34045/96, п.65).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення від 08.04.2010 у справі «GUREPKA v. UKRAINE (№ 2)» («Гурепка проти України (№ 2)»), заява № 38789/04, § 23).

Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13.12.2011 у справі «TRUDOV v. RUSSIA», заява № 43330/09, § 25, 27).

Отже, беручи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, за відсутності підстав для визнання їх явки обов`язковою для надання особистих пояснень, суд дійшов переконання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Такими випадками відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України є: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У ч. 3 ст.223 ЦПК України між іншим передбачено: «Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

При цьому згідно до ч.5 ст.223 ЦПК України лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення заяви без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Суд звертає увагу, що саме нез`явлення заявника у два останні засідання, які призначені та відбулися відповідно до вимог цивільного процесуального закону, є підставою для залишення заяви без розгляду. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 10.02.2021 у справі № 638/6869/19.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини 2,4 4 та 5 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого заявника в судове засідання і у випадку повторної неявки заявника, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності заявника.

Відповідно до ст. 2 ч.1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №310/12817/13 від 22.05.2019, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 359/7882/19).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, призначену до розгляду в Індустріальному районному суді міста Харкова на 26.01.2026, 10.02.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного документу через систему «Електронний суд» (а.с. 99, 107), не з`явилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Більш того, інформація про дату та час судового засідання є відкритою для учасника справи та міститься на офіційному сайті судової влади в мережі Інтернет.

Отже, ОСОБА_1 та його представник адвокат Зарубін Є.В., будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 26.01.2026, 10.02.2026, не з`явилися, що є повторністю (тобто двічі поспіль та більше), заяву про розгляд справи за відсутності себе та своїх представників позивач не подавала.

Ініціювавши судовий розгляд справи, заявник насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 по справі № 9901/278/21.

Отже, підстави для ще одного відкладення судового розгляду відсутні.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися у судове засідання, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, суд дійшов висновку, що вказана вище заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє заявника права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку. А відтак, ОСОБА_1 не позбавлений доступу до правосуддя та має право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку з такою ж самою заяво.

На підставі викладеного, керуючись ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Харківська міська рада (61200, м. Харків, м-н Конституції, б. 7, ) про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко