Провадження № 2/337/517/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 лютого 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з виробництва, розподілення та збуту теплової енергії для обігріву житла, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач є споживачем вказаних послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований та мешкає, підключена до мережі постачання теплової енергії. За період з 01.12.2018 по 31.10.2025 позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на суму 51460 грн. 96 коп., яку відповідач добровільно сплачувати не бажає.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не прибув, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою КМУ №630 від 21.07.2005р (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п.20, 21 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно п.30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно з п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затв. постановою КМУ від 21.08.2019 №830, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Правил №830 визначено, що споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі постачання теплової енергії.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у вказаній квартирі.

02.10.2021 Концерном «Міські теплові мережі» оприлюднено на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі-Договір), що є публічним договором приєднання. Відповідно до п. 1, п. 2, п. 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України .

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».

Таким чином, з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з відповідачем ОСОБА_1 укладено Типовий індивідуальний договір №62801991 про надання послуги з постачання теплової енергії, послуги гарячої води.

Згідно з довідкою по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на вказану квартиру, за період 01.12.2018 по 31.10.2025 заборгованість за послуги з теплової енергії та гарячого водопостачання складає 51460 грн. 96 коп., яку відповідач не оплачує.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач як споживач житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.12.2018 року по 31.10.2025 року у сумі 51460 грн. 96 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідача була підключена до мережі постачання теплової енергії, ці послуги у зазначений період йому надавалися і ним споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію не здійснював.

Враховуючи викладене, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку в повному розмірі.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, , адреса: м.Запоріжжя, вул.Героїв полку «Азов», 137) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за договором №62801991 за період з 01.12.2018 по 31.10.2025 у розмірі 51460 (п`ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_4 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, , адреса: м.Запоріжжя, вул.Героїв полку «Азов», 137) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Сидорова