Справа № 141/1053/25
Провадження № 2/141/80/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчук О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 26.01.2026 про відвід судді Слісарчуку О.М. у справі №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В:

29.12.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження на 10.02.2026, витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Манус В.В. інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідні витяги із Спадкового реєстру, у випадку відкриття спадкової справи надати її належним чином завірену копію суду та витребувано у Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений на користь ОСОБА_1 , посвідчений Животівською сільською радою орієнтовно 19.06.2020 та Книгу реєстрації заповітів.

20.01.2026 до суду на виконання вимог ухвали суду від 05.01.2026 від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Манус В.В. надійшла спадкова справа №63/2025, заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру.

26.01.2026 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючому судді у справі № 141/1053/25 Слісарчуку О.М.

В обґрунтування заяви зазначено, що ознайомившись із позовною заявою та наявною інформацією про працівників Оратівського районного суду Вінницької області суддя Слісарчук О.М. та будь який інший суддя Оратівського районного суду Вінницької області не може здійснювати розгляд цивільної справи №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним, оскільки у складі працівників суду головним спеціалістом з інформаційних технологій працює ОСОБА_4 , який є сином позивачки, а секретарем суду ОСОБА_5 , яка є невісткою позивачки. Таким чином, зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви у безсторонності судді, що, відповідно до ст. 36 ЦПК України, є підставою для відводу суду.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить відвести суддю Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчука О.М. від розгляду цивільної справи №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 26.01.2026 та матеріали справи №141/1053/25, доходить наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При вирішенні заяви про відвід суд ураховує положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суд застосовує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суді повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Наявність безсторонності для цілей, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини у рішенні від 15.07.2020 у справі №16695/04 «Газета Україна-Центр проти України». У розрізі розгляду вказаної справи Європейський Суд вказав, що суб`єктивний критерій, то презумпція особистої неупередженості судді, який діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. При цьому важливим залишається також об`єктивний критерій окремо від поведінки суддів та наявність обставин існування переконливих фактів, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно зі статтею 15 Правил суддівської етики, затверджених 22.02.2013 року XI (черговим) З`їздом суддів України, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Наведені у заяві відповідача ОСОБА_1 доводи про наявність сумнівів у неупередженості судді Слісарчука О.М. об`єктивно не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях та власному сприйнятті. Вказані обставини не свідчать про наявність жодної із підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, реалізація права на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вимагає не лише фактичної безсторонності суду, а й забезпечення довіри з боку учасників процесу до суду як до інституції, уповноваженої здійснювати правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема в справах «Білуха проти України», «Газета Україна-Центр проти України», «Ветштайн проти Швейцарії», наголошує, що суб`єктивна впевненість особи у небезсторонності судді не є вирішальною. Водночас, якщо така впевненість поєднується з відсутністю належних процесуальних гарантій, які б дозволили об`єктивно розвіяти відповідні сумніви, це може свідчити про порушення принципу справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положення статті 3 Європейського статуту суддів, суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися таким з точки зору стороннього, об`єктивного спостерігача.

Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України на підставах, передбачених статтями 3638 цього Кодексу, судді, секретареві судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до пунктів 3 та 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справи та підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи опосередковано зацікавлений в результаті розгляду справи або якщо є інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості чи об`єктивності.

Частина 2, 3 статті 40 ЦПК України передбачає, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу, що прямо передбачено частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України.

Суд бере до уваги не лише відсутність юридичних підстав для задоволення заяви про відвід, а й необхідність забезпечення повної довіри учасників до судового розгляду. Сукупність викладених обставин, що свідчить про стійке переконання відповідача ОСОБА_1 в небезсторонності судді, у поєднанні з високим стандартом суддівської неупередженості та з метою запобігання будь-яким об`єктивно можливим сумнівам, дає підстави вважати, що задоволення заяви про відвід відповідає принципу забезпечення справедливого суду та стандартам Конвенції.

Отже, на основі зазначеного, заява про відвід судді Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчука О.М. від розгляду цивільної справи №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38, 40, 260, 261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчука О.М. від розгляду цивільної справи №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним, задовольнити.

Відвести суддю Слісарчука О.М. від розгляду цивільної справи №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним.

Цивільну справу №141/1053/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним передати, до канцелярії Оратівського районного суду Вінницької області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Слісарчук