Єдиний унікальний номер 305/4189/25
Провадження по справі 2/305/1146/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2026 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

До суду 05.11.2025 надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, у якому представник зазначає, що 14.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитнийдоговір № 14.03.2024-100000564, кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Кредитором було надано позичальникові грошові кошти у розмірі 9 000 грн, які вона мав у визначений договором строк повернути. Проте, у встановлений договором строк його умови не виконала та кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19 485 гривень, що складається із тіла кредиту - 9 000 гривень, процентів - 8 505 гривень, комісії - 1 350 гривень та неустойки - 630 гривень.

У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором у розмірі 19 485 та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою від 07.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) на 05.12.2025, а подальшому, за клопотанням представника відповідача відкладено 13.01.2026 та у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншій справ відкладено на 02.02.2026, коли суд дослідив матеріали справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого призначив на 06.02.2026.

22.12.2025 від представника відповідача - адвоката Пузіна Д.М. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, що зазначений позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

відповідачка ОСОБА_1 , кредитний договір № 14.03.2024-100000564 від 14.03.2024 з ТОВ «Споживчий центр» в електронному вигляді не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала;

матеріали справи містять копію договору № 14.03.2024-100000564 від 14.03.2024, де Позивачем зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачці.

Позивачем до Позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Окрім цього, не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані (ПІБ, ІПН, паспортні дані, реквізити банківської картки), які співпадають з її ідентифікаційними даними.

Позивачем надано додаток до позовної заяви (Скриншот BankID Сметанюк стор. 2) у вигляді «Інформації отриманої з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача». Підтвердження про проходження ідентифікації в BankID НБУ людина отримує безпосередньо від сервісу, що надає послугу (наприклад, "Дія" або інший сайт/ застосунок), підтверджуючи успішне перенаправлення та авторизацію через свій інтернет-банкінг, але Національний банк України не зберігає історію ідентифікацій, він лише маршрутизатор, тож у НБУ перевірити, де і коли ви проходили ідентифікацію, неможливо, тільки через сам сервіс, який використовувався. НБУ не зберігає дані про те де і коли була пройдена ідентифікація, а також не зберігає історію самих таких сесій.

На цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів Відповідачці від ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 14.03.264 від 14.03.2024 та отримання саме відповідачкою вищезазначених коштів.

Оскільки Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту) та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та в якому розмірі.

Надана Позивачем до суду електронна копія кредитного договору № 14.03.2024-100000564 від 14.03.2024 з додатками, відповідачкою та кредитодавцем взагалі не підписані.

Також, в укладеному договорі вказано, що він підписаний сторонами за допомогою ЕЦП (КЕП), проте перевіркою зазначеного файлу через систему Центрального засвідчувального органу встановлено відсутність електронних підписів взагалі. Оскільки належних доказів використання грошових коштів відповідачкою позивач не надано, позовні вимоги є недоведеними.

Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів Позивач не надав до суду, матеріали справи не містять.

Матеріали справи не містять також і доказів фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).

Розрахунки заборгованості, наданні Позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

ТОВ «Споживчий центр» не мали права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану позичальнику, який мав прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, комісію у розмірі 1 350 грн та неустойку у розмірі 630 грн, оскільки за законом відповідачка звільнена від відповідальності, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час.

Підсумовуючи, це представник відповідача просить відмовитиу задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.12.2024 від представника позивача Ларіонова К.О. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти позовних вимог, однак не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень або на спростування доводів позивача.

Суд не зобов`язаний збирати докази замість сторін або компенсувати їх процесуальну пасивність, оскільки це суперечило б принципам змагальності та рівності сторін, закріпленим у статті 12 ЦПК України. Інший підхід призвів би до порушення балансу процесуальних прав та фактичного надання переваг стороні, яка ухиляється від виконання свого обов`язку доказування. Отже, суд має оцінювати докази, подані позивачем, як такі, що є достатніми та переконливими у сукупності, а заперечення відповідача як такі, що не впливають на встановлення фактичних обставин справи. За цих умов врахування поданих позивачем доказів при ухваленні судового рішення є наслідком дотримання принципів змагальності, рівності сторін та верховенства права, а ухвалене на їх підставі рішення відповідатиме вимогам законності й обґрунтованості.

Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору 14.03.2024. Відповідач не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.

Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений.

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Також, підписуючи Оферту Відповідач Підтвердив той факт, що розуміє умови на яких укладається договір : Я розумію, що підписую та укладаю кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення): Для підписання та укладання договору введіть код з смс-повідомлення, яке було відправлене на Ваш фінансовий номер У відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), відповідачем вкотре було підтверджено розуміння та чіткість умов укладання даного договору.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 14.03.2024, що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Квитанція від 14.03.2024 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.

Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам.

Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу.

Від центрального вузла системи BankID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. Заперечуючи про належність проведення ідентифікації відповідач не підтвердив це відповідними засобами доказування.

Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат.

Зважаючи на викладене просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про причини нявки суд не повідомляли, заяв чи клопотань на адресу суду не подали.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд врахував позиції сторін, дослідив матеріали, з`ясував обставини справи, перевірив їх доказами та прийшов до таких висновків.

Між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 14.03.2024 укладено кредитний договір № 14.03.2024-100000564, відповідно до якого, що визначено у заявці до договору, позичальнику надається Кредит на наступних умовах:

Дата надання/видачі кредиту - 14/03/2024; Сума Кредиту: 9000 грн 00 коп; Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту - 22.05.2024; Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,2% = (7536,95 / 9000)/70 * 100%.; Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 350 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту; Неустойка: 90 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 3.1 Договору За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Як зазначено в п. 3.2. Договору Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-8779.

Виходячи з положень п. 4.3 Договору Днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця.

Договір підписано кодом з смс-повідомлення, яке було направлено на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .

Паспорт споживчого кредиту до вказаного договору підписано одноразовим ідентифікатором А112, що також було направлено на фінансовий номер, що зазначався раніше.

Разом з тим, підтвердження, які б свідчили про належність вказаного номеру відповідачці, як і про зворотнє, в матеріалах справи відсутні.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що надає підтвердження направлення одноразових ідентифікаторів на рахунок відповідачки, проте такі у переліку додатків до відповіді на відзив та у самій відповіді відсутні.

Доказів, які б підтверджували факт виконання сторонами Кредитного договору, зокрема отримання відповідачем кредитних коштів, позивачем не надано.

Зокрема, у платіжній інструкції про перерахування коштів на рахунок відповідача вказано лише частковий номер карти отримувача коштів 444111*79, з якого не можливо повною мірою зробити висновок про належність рахунку відповідачці.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надання виписки про рух коштів є правом відповідача, проте аж ніяк не обов`язком, зокрема представник зазначає у відзиві, що заперечує проти розкриття банківської тємниці клієнтки.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Нормою ч. 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 та 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Разом з тим, докази, які б підтверджували факт виконання сторонами Кредитного договору, зокрема отримання відповідачем кредитних коштів, у матеріалах справи відсутні.

Сам факт укладення/підписання кредитного договору (договору позики) не є достатньою підставою вважати, що позичальник отримав грошові кошти (кредит) і у нього виникло зобов`язання повернути їх та сплатити проценти, оскільки зі змісту ст. 1054 ЦК України та п. 1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що кредитний договір (договір про споживчий кредит) є консенсуальним договором, на виконання якого сторони зобов`язуються вчинити певні дії, зокрема, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Факти виконання укладеного кредитного договору, зокрема факт надання кредитодавцем позичальнику кредиту у розмірі, передбаченому кредитним договором, підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, серед іншого, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд встановлює на підставі доказів (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

На переконання суду, розрахунки заборгованості, виконані представником ТОВ «Споживчий центр», за відсутності жодного іншого доказу виконання договорів з боку позикодавця не задовольняє стандарту «переваги більш вагомих доказів» щодо доказування обставини отримання відповідачем кредитних коштів від позивача на підставі Кредитного договору № 14.03.2024-100000564 від 14.03.2024.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості та розмір такої заборгованості, у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 гривень стягненню з відповідачки не підлягає.

Керуючись статтями 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у позові повністю.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК