Справа № 681/1602/25
Провадження 2-о/681/5/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.,

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Балтака Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Полонне за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

встановив:

В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 05 березня 2025 року, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з 01 вересня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог вказувала, що з 01.09.2014 по 05.03.2025 проживала разом з ОСОБА_4 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Вони проживали за однією адресою, вели спільне господарство, відвідували сімейні та дружні заходи, піклувались один про одного.

ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 05 березня 2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання.

Встановлення вище вказаного факту необхідно заявниці для звернення на законних підставах, як дружині зниклого безвісти військовослужбовця, до Збройних Сил України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливий обставин, та до інших уповноважених органів щодо розшуку безвісти зниклого.

Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які нею усунено 12 грудня 2025 року.

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами окремого провадження.

При розгляді справи ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити з викладених в ній обставин, суду пояснила, що встановлення такого факту необхідне їй для звернення до відповідних органів щодо розшуку зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 , з яким вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З цього приводу вона зверталась до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими в м.Хмельницькому, де їй усно відмовили у вирішенні питань щодо розшуку ОСОБА_4 , посилаючись на відсутність судового рішення про встановлення факту їх проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак створили їй особистий електронний кабінет, але вона не має до нього доступу. Заявниця також зверталась до військової частини, яка на її прохання повернула речі ОСОБА_4 . До правоохоронних органів щодо зникнення ОСОБА_4 вона не зверталась, так як вважає, що не має юридичного права на таке звернення, оскільки не є його законною дружиною. На отримання грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця не претендує, ці кошти отримують його батьки.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Балтак Д.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що встановлення фактів судом в порядку окремого провадження можливе лише у разі, коли такі факти породжують юридичні наслідки та досягається мета їх встановлення. В даному випадку метою встановлення вказаного вище факту є вчинення заявницею дій та отримання інформації щодо розшуку зниклого безвісти військовослужбовця, однак Верховний Суд в п. 38 постанови від 09.10.2025 у справі № 314/510/25 зазначив, що виникнення та реалізація прав близьких родичів таких осіб, до числа яких відносяться і особи, що спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, не ставиться в залежність від рішення суду про встановлення факту спільного проживання. А тому заявниця без рішення суду про встановлення факту спільного проживання має право на реалізацію своїх прав щодо розшуку ОСОБА_4 та звернення з даного приводу до будь-яких органів, які не мають права їй відмовити. Крім того нею не надано будь-яких доказів щодо звернення до відповідних органів з приводу розшуку зниклого безвісти військовослужбовця та відмови таких органів у здійсненні відповідних дій чи наданні інформації, а подати заяву про зникнення особи, може будь-яка інша особа. При цьому зазначив, що можливо факт, який просить встановити заявниця дійсно є, однак його встановлення не призведе до досягнення мети, яку вона зазначила. Вважає, що права заявниці не порушені, а ухвалення судового рішення на майбутнє не можливе.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, до суду надійшли письмові заяви вказаних осіб, в яких вони просили розгляд справи проводити у їх відсутності та зазначили, що їх син ОСОБА_4 з 2014 року по 2025 рік проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи Міністерства оборони України, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне.

Встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою місця проживання по АДРЕСА_2 (а.с.9).

При укладенні декларації № 0001-44ЕТ-Т200 12 листопада 2018 року з сімейним лікарем ОСОБА_4 вказав місце свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , довіреною особою пацієнта у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначив ОСОБА_1 (а.с.11).

Місце проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 зазначене в ухвалі Полтавського районного суду Полтавської області від 28.09.2017 (а.с.14), на вказану адресу Полонським районним судом Хмельницької області та апеляційним судом Хмельницької області в липні 2015 року здійснювалось надсилання кореспонденції для ОСОБА_4 (а.с.13, 37).

ОСОБА_1 29 серпня 2006 року розірвала шлюб з ОСОБА_9 , про що свідчать дані копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.47).

ОСОБА_4 18 травня 2010 року розірвав шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується відомостями копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 14.02.2013 (а.с.48).

З даних сповіщення сім`ї № 68 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 за вих. №47/68/1478 від 06.03.2025 сповіщено ОСОБА_2 , що її син солдат ОСОБА_4 05 березня 2025 року зник безвісти (а.с.10).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2014 року до зникнення останнього проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в будинку, належному заявниці, вели спільне господарство, разом працювали на городі та в саду, проводили ремонтні роботи, ОСОБА_4 зробив майстерню біля будинку. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також пояснили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали спільну спальну кімнату зі спільним ліжком, їздили до батьків ОСОБА_4 на Черкащину. Свідок ОСОБА_7 додав, що ОСОБА_4 мав гарні стосунки з дітьми ОСОБА_1 , спільних дітей вони не мали.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази: декларація з сімейним лікарем, копія ухвали суду від 28.09.2017, супровідні листи судів, та показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 у період з 01.09.2014 по 05.03.2025 мали спільний побут, вели спільне господарство, між ними були наявні взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, що свідчить про їхнє спільне проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу.

При цьому суд не бере до уваги надану заявницею довідку про зарахування коштів на рахунок клієнта ОСОБА_1 за період з 18.01.2025 по 18.01.2025 (а.с.12), оскільки з неї неможливо встановити інформацію про особу, яка здійснила перерахування коштів, а також роздруківку фотокарток, по тій причині, що суду достеменно не відомо як виглядає ОСОБА_4 , а тому неможливо ідентифікувати його особу на поданих фотокартках.

Як зазначає заявниця, метою встановлення вище вказаного факту є можливість її звернення на законних підставах до Збройних Сил України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливий обставин, та до інших уповноважених органів щодо розшуку безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 , та отримання від перелічених органів відповідей, довідок тощо.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Частиною четвертою статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року

передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018 (далі Закон № 2505-VIII) до числа близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, віднесено, зокрема, осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі осіб, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Статтею 6 Закону № 2505-VIII визначені права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин,в тому числі право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме) (ч. 1 ст. 6 Закону № 2505-VIII) .

Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України (ч. 2 ст. 6 Закону № 2505-VIII) .

Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб (ч. 3 ст. 6 Закону № 2505-VIII) .

При цьому виникнення і реалізація передбачених ст.6 Закону ч. 1 ст. 6 Закону № 2505-VIII) прав не ставиться у залежність від рішення суду про встановлення факту спільного проживання.

Такий висновок викладений в п.38 постанови Верхового Суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 314/510/25.

На підставі зазначеного суд вважає, що права заявниці як члена сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 , яким вона є у розумінні ст.1 Закону № 2505-VIII, безпосередньо визначені у ст.6 вказаного Закону та не потребують додаткового підтвердження рішенням суду про встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім`єю без шлюбу.

Крім того, ОСОБА_1 не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідних державних органів щодо розшуку ОСОБА_4 та отримала відмову, мотивовану відсутністю рішення суду про встановлення факту їх спільного проживання, щоб свідчило про необхідність охорони її прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею відповідних прав.

Суд не бере до уваги пояснення заявниці про усну відмову, надану їй Координаційним штабом, та відсутності доступу до її особистого електронного кабінету, оскільки така не підтверджена належними та допустимими доказами, а доступ до особистого електронного кабінету здійснюється з сайту Координаційного центру за допомогою електронного підпису, Bank ID або Дія.Підпис, які підтверджують особу власника електронного кабінету.

Також суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо її не звернення до правоохоронних органів відносно розшуку ОСОБА_4 по причині того, що вона не є його законною дружиною, оскільки відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 18 Закону № 2505-VIII заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що встановлення факту, про який просить заявниця, не призведе до юридичних наслідків, які є метою його встановлення, визначеною ОСОБА_1 , оскільки її правовий статус члена сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця визначений в ст.1 Закону № 2505-VIII, тож виникнення та реалізація її прав щодо розшуку ОСОБА_4 визначені вказаним Законом, не ставляться у залежність від рішення суду про встановлення факту спільного проживання і не потребують додаткового підтвердження таким рішенням.

Керуючись наведеним, ст.ст.263-265, 268, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 05 березня 2025 року, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з 01 вересня 2014 року по 05 березня 2025 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявниця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо, місце проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо, місце проживання: АДРЕСА_4 .

Міністерство оборони України, , місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6 м.Київ поштовий індекс 03168.

Головуючий: