Справа № 344/1640/21
Провадження № 8/344/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.,

за участі

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №344/1640/21 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 26.09.2025 звернувся до суду із заявою перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №344/1640/21 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.10.2025 відкрито провадження за заявою та призначено справу до судового розгляду.

На обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи №344/1640/21 не були враховані істотні обставини, які існували на момент розгляду, але не були і не могли бути відомі йому, а саме: листи Міністерства юстиції та Головного територіального управління юстиції, які підтверджують факт зіпсування спеціального бланка ВЕО 562517 та суперечливість даних щодо реєстрових номерів нотаріальних дій (1152, 1164).

Зазначає, що на одному і тому ж бланку 17.05.2007 року одночасно посвідчувалися різні правочини (договір дарування квартири та договір купівлі-продажу домоволодіння), що вважає, що робить договір від 17.05.2007 нікчемним у силу закону (ст. 220, 236 ЦК України). Суперечності у Державному реєстрі правочинів: запис про договір купівлі-продажу під № 2092593 не відповідає реальному використанню спеціальних бланків і не підтверджує законність посвідчення. Заявник вважає, що суди не надали належної оцінки зазначеним доказам. Апеляційний суд і Верховний Суд формально послалися на преюдиційність рішення у справі № 344/1587/16-ц, не перевіривши нові документи, які доводять фальсифікацію нотаріальної дії.

На підставі наведеного заявник ОСОБА_2 просив суд скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01.06.2023 та постанову Верховного Суду від 20.12.2023; ухвалити нове рішення та визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу від 17.05.2007, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на бланку ВЕО 562517 під реєстровим № 1152; визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати зазначене майно з чужого незаконного володіння.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Вислухавши третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.3 постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Така правова позиція є релевантною до спірних правовідносин та підтримується Верховним Судом.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом наведеної правової норми необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Судом встановлено що рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023 (справа №344/1640/21) у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023 без змін.

19 жовтня 2023 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01.06.2023 залишено без змін.

Посилання заявника на те, що під час розгляду справи №344/1640/21 не були враховані істотні обставини, які існували на момент розгляду, але не були і не могли бути відомі йому, а саме: листи Міністерства юстиції та Головного територіального управління юстиції, які підтверджують факт зіпсування спеціального бланка ВЕО 562517 та суперечливість даних щодо реєстрових номерів нотаріальних дій (1152, 1164), суд не бере до уваги, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.04.2023 та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.06.2023 давалися оцінка доводам заявника ОСОБА_2 , які є аналогічні доводам зазначеними в цій заяві, зокрема таким як недійсність нотаріальних бланків.

Водночас, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 вже оспорювався договір купівлі-продажу від 17.05.2007 домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . За результатами розгляду позову рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2019 в цивільній справі № 344/1587/16-ц позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Окрім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristovv. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Враховуючи наведене, суд вважає, що безпідставне скасування рішення суду та ухвалення нового рішення суду призведе до порушення принципу юридичної визначеності, як основного елемента принципу верховенства права. У такий спосіб буде порушено право інших сторін на справедливий суд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки заявником не доведено наявності істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.425, 258 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №344/1640/21 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20.01.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК