Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2280/25
Провадження № 2/542/134/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,
секретаря судового засідання - Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд частково задовольнив клопотання позивача та витребував у АТ «А-Банк» інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) платіжна картка НОМЕР_2; інформацію про факт зарахування коштів на платіжну карту - маска картки НОМЕР_2 у період з 02.10.2024 по 07.10.2024 у сумі 5400 грн 00 коп.; інформацію чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки НОМЕР_8 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ); первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки НОМЕР_2 у період з 02.10.2024 по 07.10.2024 у сумі 5400 грн 00 коп.; інформацію щодо повного номера рахунка маска картки НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) (а.с. 113-115).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 08 січня 2026 року (а.с. 121-125).
Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 02 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі також - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 797965296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора на суму 5400 грн 00 коп.
Відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора.
Позивачем зазначено, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, у тому числі, щодо розміру кредиту, грошової одиниці в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
Вказано, що факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 5400 грн 00 коп. підтверджується платіжним дорученням.
Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, у зв`язку з цим виникла заборгованість.
05 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі також - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі також - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року.
В подальшому, 16 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року.
Вказано, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» нарахувань за кредитним договором не здійснювали.
Зазначено, що у період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось, а також, що на рахунки позивача від відповідача на погашення заборгованості за кредитним договором жодного платежу не надходило.
Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 118, 119), у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував (а.с. 7).
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.
Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 112).
Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 09 лютого 2026 року, разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 30 грудня 2025 року, які направлялись на зареєстровану адресу відповідача, були отримані останньою 08 січня 2026 року (а.с. 128).
Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Відповідно до змісту пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористалась.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 02 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ОСОБА_1 за допомогою офіційного сайту товариства - www.moneyveo.ua укладено електронний договір кредитної лінії № 797965296 (надалі також - Договір) (а.с. 41-52).
Відповідно до пункту 2.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 5400 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила).
Пунктом 2.3. Договору визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 5400 грн 00 коп. 02 жовтня 2024 року (що є датою надання Кредиту).
Пунктом 7.3. Договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 01 листопада 2029 року.
Відповідно до пункту 8.1. Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом.
Пунктом 8.2. Договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є Базовою процентною ставкою. Процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника.
Згідно з пунктом 8.3. Договору Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних.
Згідно з підпунктом 9.1.1.5. пункту 9.1. Договору Кредитодавець має право: в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити право грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.
У пункті 14.1. Договору зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Договір кредитної лінії № 797965296 від 02 жовтня 2024 року підписаний електронним підписом від імені ОСОБА_1 (а.с. 52).
У такий же спосіб підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 797965296 від 02 жовтня 2024 року (а.с. 39-40).
Підписавши 02 жовтня 2024 року договір кредитної лінії № 797965296, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» міститься інформація щодо суми кредиту та процентів та про те, що відповідач під час підписання кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який було відправлено їй на номер телефону НОМЕР_5 (а.с. 18).
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 797965296/03062025/Э від 03.06.2025 (а.с. 97).
Відповідно до інформації АТ «А-Банк», наданої на виконання ухвали суду від 30 грудня 2025 року, повідомлено, що картка № НОМЕР_7 емітована на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ). Вказано, що фінансовий номер, на який відправляється інформація НОМЕР_9. Номер НОМЕР_3 знаходився в анкетних даних клієнта. Також надана платіжна інструкція від 02 жовтня 2024 року на суму 5400 грн 00 коп., отримувач ОСОБА_1 . Виписка про рух коштів по рахунку за період із 02 жовтня 2024 року по 07 жовтня 2024 року містить зарахування на суму 5400 грн 00 коп. (а.с. 121-125).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» склала, зокрема: 5400 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1836 грн 00 коп. - сума заборгованості по відсоткам та 2700 грн 00 коп. - неустойка (а.с. 61).
З розрахунку вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 02 жовтня 2024 року по 05 листопада 2024 року.
Судом встановлено, що 05 листопада 2024року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором (а.с. 88-90).
Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3. договору факторингу передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі і відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог від 05 листопада 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року у загальному розмірі 9936 грн 00 коп., із яких: 5400 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1836 грн 00 коп. - сума заборгованості по процентах та 2700 грн 00 коп. - заборгованість по іншим нарахуванням (а.с. 86-87).
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року, здійсненого ТОВ «Таліон плюс», вбачається що ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування процентів за користування кредитом за період із 05 листопада 2024 року по 01 лютого 2025 року в межах строку дії договору на загальну суму - 4752 грн 00 коп.
Відповідно до інформації за вих № 2504 від 14.07.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтвердило, що ним, як Клієнтом було нараховано, а ТОВ «Таліон плюс» як Фактором, в повному обсязі сплачено фінансування, зокрема: відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/7 від 05.11.2024 за відступлення прав вимоги, визначених в реєстрі прав вимоги від 05.11.2024 до договору в сумі 3154154,54 грн (а.с. 85).
Також, судом встановлено, що 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором (а.с. 80-83).
Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3. договору факторингу передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі і відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті від 02 червня 2025 року № 749 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» здійснило оплату ТОВ «Таліон плюс» за відступлення прав вимог згідно Договору факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 та реєстру № 1 від 28.05.2025 (а.с. 77).
Крім того, судом встановлено, що 16 липня 2025 рокуміж ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 71-74).
Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті від 04 листопада 2025 року № 413 (а.с. 62), від 04 листопада 2025 року № 414 (а.с. 62-зі звороту), від 06 листопада 2025 року № 419 (а.с. 63), від 07 листопада 2025 року № 422 (а.с. 63-зі звороту), від 07 листопада 2025 року № 421 (а.с. 64), від 10 листопада 2025 року № 424 (а.с. 64-зі звороту), від 14 листопада 2025 року № 438 (а.с. 65), від 17 листопада 2025 року № 439 (а.с. 65-зі звороту) ТОВ «ФК «Ейс» здійснило оплату за відступлення прав вимог ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» згідно з договором факторингу № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року.
16 липня 2025 року «Клієнтом» та «Фактором» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за договором факторингу № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року (а.с. 66).
Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору кредитної лінії №797965296 від 02 жовтня 2024 року, виконав у повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новими кредиторами не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та штрафними санкціями, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.
Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір кредитної лінії № 797965296, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5400 грн 00 коп. із терміном повернення 01 листопада 2029 року.
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 797965296/03062025/Э від 03.06.2025 (а.с. 97).
Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ «А-Банк», у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 30 грудня 2025 року (а.с. 121-125).
Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 40).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» склала 5400 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1836 грн 00 коп. - сума заборгованості по відсоткам та 2700 грн 00 коп. - неустойка (а.с. 61).
З розрахунку вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 02 жовтня 2024 року по 05 листопада 2024 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманого кредиту за договором кредитної лінії № 797965296 від 02 жовтня 2024 року, не сплатила відсотки по кредиту та неустойку.
Судом встановлено, що 05 листопада 2024року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором (а.с. 88-90).
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог від 05 листопада 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року у загальному розмірі 9936 грн 00 коп., із яких: 5400 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1836 грн 00 коп. - сума заборгованості по процентах та 2700 грн 00 коп. - заборгованість по іншим нарахуванням (а.с. 86-87).
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 797965296 від 02 жовтня 2024 року, здійсненого ТОВ «Таліон плюс», вбачається що ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування процентів за користування кредитом за період із 05 листопада 2024 року по 01 лютого 2025 року в межах строку дії договору на загальну суму - 4752 грн 00 коп.
28 травня 2025 рокуміж ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором (а.с. 80-83).
16 липня 2025 рокуміж ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «ФК «Ейс», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.
Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавала, власного розрахунку не надала.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 1).
Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі - ОСОБА_1 - у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс».
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених відповідачем.
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 7000 грн 00 коп., що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ, 02094;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва