Справа № 541/254/26
Провадження № 2-н/541/43/2026
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2026 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Дністрян О.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та понесених судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та понесених судових витрат в розмірі 15673,26 грн.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч.1ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 та ч. 2ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч.1ст.161 ЦПК України)

П. 5 ч. 1 ст. 165ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заявник звернувся до суду 27 січня 2026 року із заявою про видачу судового наказу за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2025 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність.

Посилання заявника на те, що упродовж 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року діяв карантин, яким продовжено строк позовної давності, а на момент звернення із заявою про видачу судового наказу, перебіг позовної давності зупинено до 04 вересня 2025 року і відновлено лише з цієї дати, не можуть бути підставою для задоволення заявлених у справі вимог, оскільки строки позовної давності призупинялися лише у період з 02 квітня 2020 року по 03 вересня 2025 року. А стягнення заборгованості за період починаючи із 01 квітня 2017 року є періодом, коли з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, під час розгляду заяви про видачу судового наказу, судом не підлягають дослідженню матеріально-правові особливості застосування позовної давності (переривання, зупинення перебігу позовної давності, застосування позовної давності до частини вимог тощо).

Згідно вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Оскільки заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за період, який перевищує позовну давність, встановлену законом, то суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1ст. 165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч. 2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись 161, 164, 165, 166 , суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком та понесених судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Дністрян