РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивачки адвоката Сулковського Б.П.,

представника відповідача адвоката Пилипчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 25 січня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб.

Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну домопогу на утримання сина.

З метою захисту прав дитини на належне утримання звернулася з позовом про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.07.2025 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2025 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2025 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

27.11.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача адвокатом Пилипчук Л.М. подано клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у зв`язку з необхідністю подання відзиву на позовну заяву з відповідним обґрунтуванням та доказами, оскільки відповідач не отримував копію позовної заяви з додатками. Крім того, 27.11.2025 року подано заяву, в якій просить продовжити процесуальний строк встановлений для подання відзиву на позовну заяву терміном на 15 днів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.12.2025 було повернуто до стадії підготовчого провадження у справі № 569/11399/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та продовжено відповідачу ОСОБА_2 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 16 грудня 2025 року.

05.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Пилипчук Л.М. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що при визначенні розміру аліментів повинні враховуватися обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України та відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання в н.п. Макіївка Сватівського району Луганської області отримав бойову травму пов`язану з захистом Батьківщини. Після отриманого тяжкого поранення відповідач перебуває на довготривалому лікуванні та сплата аліментів у зазначеному позивачкою розмірі є таким, що практично позбавляє відповідача засобів для існування та отримання повноцінного лікування. Сторона відповідача вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача є неспівмірними та в заявленому розмірі не визнаються. При цьому, у поданому відзиві, з огляду на законодавчо закріплений обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, відповідачем, ОСОБА_2 частково визнаються позовні вимоги в розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

16.12.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивачки - адвокатом Сулковським Б.П. подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У зв`язку з тим, що станом на момент подачі позовної заяви ОСОБА_2 не мав зареєстрованого місця проживання (прописки), позивачка була позбавлена можливості подати заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, оскільки встановлення місця проживання боржника є обов`язковою умовою для наказного провадження. Унаслідок цього позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом у позовному провадженні. Визначення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача є обґрунтованим та таким, що забезпечить дитині належний, стабільний та гідний рівень життя. Такий розмір аліментів повністю відповідає вимогам ст. 183 Сімейного кодексу України, яка прямо передбачає можливість стягнення аліментів у частці від доходу одного з батьків. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

19.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Пилипчук Л.М. подано заперечення, в яких зазначає, що відповідно до висновків викладених в постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 522/8353/21 - частка, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом, при цьому при визначенні такої частки мають враховуватися обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України. У відповідача після отриманого при захисті Батьківщини, поранення незадовільний стан здоров`я, що підтверджується доказами, та значні кошти він витрачає на підтримання власного здоров`я. При цьому, грошового забезпечення та інших додаткових виплат він не отримує, що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.01.2026 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивачки адвокат Сулковський Б.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та відповідь на відзив.

Представник відповідача адвокат Пилипчук Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, просить суд при постановленні рішення врахувати обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 січня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис № 59 та видано Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 02.10.2009 року Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Тлумачення ч. 1 ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру (постанова ВС від 16.06.2021 у справі №308/9827/19 (провадження №61-3155св21).

Відтак чинним законодавством встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів, рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а також максимальний розмір аліментів, що застосовується в справах, розгляд яких здійснюється в наказному провадженні.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивач вправі заявити вимоги про стягнення аліментів у розмірі, що перевищує встановлений у ч. 2 ст. 182 СК України і такі, з огляду на системне тлумачення ч. 5 ст. 183, ч. 3 ст. 184 СК України, що кореспондують нормам пунктів 4-5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, розглядаються судом в порядку позовного провадження.

Оскільки в даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів у порядку позовного провадження, то застосуванню підлягають положення ст. 12 ЦПК України щодо змагальності сторін, зокрема, в частині їх права на подання доказів з приводу обставин, які в силу ст. 182 СК України мають враховуватися судом під час визначення розміру аліментів (постанова ВС від 23.03.2023 року у справі № 522/8353/21 (провадження № 61-11915св22).

Відповідно до довідки № 1506/52 від 26.04.2025 року виданої Військовою частиною НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання в н.п. Макіївка Сватівського району Луганської області отримав бойову травму пов`язану з захистом Батьківщини.

Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 4.1488 підтверджується перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» з 28.03.2025 року по 04.04.2025 року.

Епікризом виписним № 23290 підтверджується перебування відповідача на стаціонарному лікуванні КНП «Рівненська міська лікарня» РМР з 07.04.2025 року по 25.04.2025 року.

Виписним епікризом (історія хвороби № 727750) підтверджується перебування відповідача у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» на стаціонарному лікуванні з 06.05.2025 року по 06.06.2025 року.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4088 підтверджується перебування відповідача на стаціонарному лікуванні у військово-медичному центрі Південного регіону з 06.06.2025 року по 01.07.2025 року. Виписним епікризом (історія хвороби № 730722) підтверджується перебування відповідача у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» на стаціонарному лікуванні з 29.07.2025 року по 14.08.2025 року.

Виписним епікризом (історія хвороби № 732210) підтверджується перебування відповідача у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» на стаціонарному лікуванні з 09.09.2025 року по 25.09.2025 року.

Виписним епікризом (історія хвороби № 734057) підтверджується перебування відповідача у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» на стаціонарному лікуванні з 23.10.2025 року по 11.11.2025 року.

Відповідно до довідок ВЛК № 2025-0502-1233-5381-0 від 02.05.2025 року, № 2025-0630-1346-4885-0 від 30.06.2025 року, № 2025-0815-1224-3561-3 від 15.08.2025 року, № 2025-0926-1043-0372-7 від 26.09.2025 року, № 2025-1112-1512-5669-3 від 12.11.2025 року за ступенем тяжкості (Наказ МОЗ України від 04.07.2007 року № 370) травма відноситься до тяжких.

Отже, у відповідача після отриманого при захисті Батьківщини, поранення незадовільний стан здоров`я, що підтверджується належними та допустимими доказами.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

При цьому суд звертає увагу, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) або змінити спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави в розмірі 805,21 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 82, 141, 263- 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 805 (вісімсот п`ять) гривень 21 копійку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 22.03.2002 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 10.08.2001 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук