Провадження №: 2/755/2731/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Гаврилової О.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за житлово-комунальні послуги сумою 170 792,36 грн, яка складається із: суми заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 255,04 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 812,12 грн., 3% річних у розмірі 689,39 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 12 002,14 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 076,37 грн., 3% річних у розмірі 509,02 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 368,11 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 004,68 грн., 3% річних у розмірі 736,60 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 28 193,14 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 4 877,41 грн., 3% річних у розмірі 1 195,70 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 24 322,01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 414,84 грн., 3% річних у розмірі 824,28 грн., пеня у розмірі 1 002,87 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 434,06 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5 490,23 грн., 3% річних у розмірі 1 308,84 грн., пеня у розмірі 1 592,42 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 477,24 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783,75 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 422,10 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Осадчуком Р.М. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач, серед іншого, просить закрити провадження у справі з підстав, визначених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на момент укладання якого ОСОБА_1 був неповнолітнім. У відповідача від не зареєстрованого шлюбу є дві неповнолітні дитини, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 проте, ані відповідач ані діти за вищезазначеною адресою не проживали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а відповідачем спадщину прийнято не було. Відповідач зазначає, що оскільки він не є спадкоємцем, справа підлягає закриттю

Суд, вивчивши доводи відповідача щодо закриття провадження у справі, викладені у відзиві, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

В ч. 1 ст. 255 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав закриття провадження у справі, згідно якого, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання щодо наявності або відсутності порушення прав позивача вирішується судом при розгляді справи по суті, тому наведені відповідачем доводи про те, що ним не було прийнято спадщину, не є визначеними ст. 255 ЦПК України підставами для закриття провадження у справі.

А посилання у відзиві на положення п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є недоречними, оскільки вказаною нормою закону визначені підстави для закриття провадження у справі в разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, а не в разі смерті спадкодавця, за яким відповідач, згідно його доводів, не прийняв спадщину.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає визначених законом підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 258, 260, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки, встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: