ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/205/26Головуючий по 1 інстанції
Справа № 703/6302/25 Категорія: 305010900 Ігнатенко Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 209 356,40 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея на вул. Миру, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обставини, та під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 .

Смілянським міськрайонним судом Черкаської області в постанові від 26 грудня 2023 року у справі № 703/5932/23 провадження 3/703/2883/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Як відомо позивачу, за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_3 , яка є власницею автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , ТДВ«СГ «Оберіг» відшкодувало 160 000,00 грн.

Відповідно до висновку експерта № 213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку КТЗ, внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756,40 грн та дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження.

Також під час здійснення вказаного експертного дослідження було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 851 495,60 грн, що значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та є економічно необґрунтованим. Таким чином, доведено та є підстави стверджувати, що автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 листопада 2023 року з вини ОСОБА_2 , фізично знищений.

Окрім цього, на підставі заяви власниці пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 , було проведено експертне дослідження, за результатами якого судовим експертом 19 березня 2025 року складено висновок експерта № 52, згідно з яким орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням механічних пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400,00 грн.

Знищений автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , залишився у його власниці ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, позивач вважає, що розмір завданої йому матеріальної шкоди становить: 1) 472 756,40 грн (вартість автомобіля до ДТП) - 103 400,00 грн (вартість автомобіля після ДТП) = 369 356,40 грн різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП; 2) 369 356,40 грн (різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП) - 160 000 грн (сума страхового відшкодування) = 209 356,40 грн розмір майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 209 356,40 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2093,56 грн, а всього 211 449,96 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , був фізично знищеним у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 29 листопада 2023 року, та приймаючи до уваги положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на день виникнення спірних правовідносин), суд дійшов висновку, що позивачу, як особі, яка на достатній правовій підставі володіла та користувалася вказаним транспортним засобом на момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню різниця між вартістю цього транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись з рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі або відмовити в його задоволенні.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_3 , яка є третьою особою у даній справі, і власницею транспортного засобу, 13.03.2024 зверталася до суду з тотожним позовом справа № 703/1067/24, в якій Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 12.11.2024 винесено рішення про задоволення позовних вимог, а постановою Черкаського апеляційного суду від 14.01.2025 у вказаній справі рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено позивачці в задоволенні позову за необґрунтованістю. Постанова Черкаського апеляційного суду набрала законної сили.

У даному позові відбулася перестановка ролей учасників справи. Водночас, суб`єктний склад учасників спору, які безпосередньо або опосередковано беруть участь у даному процесі на стороні позивача повністю збігається зі складом учасників спору, які безпосередньо або опосередковано брали участь у тотожному процесі (справа № 703/1067/24).

Так, подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 703/1067/24, фактично свідчить про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності.

Крім того, скаржник зазначає, що подання у даній справі позивачем нових доказів не може свідчити про нові підстави позову, оскільки обставини спору, на які посилалася сторона позивача у першому позові, залишилися незмінними. Разом з тим, відшукання нових доказів після набрання рішенням суду законної сили не повинне тягнути перегляд цього рішення.

22 грудня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Так, предмет і підстави позовної заяви, поданої ОСОБА_3 у справі № 703/1067/24 та предмет і підстави позовної заяви у даній справі не є тотожними.

Крім того, позивачами у вказаних спорах є різні люди, які на різних правових підставах володіли, користувалися та розпоряджалися знищеним рухомим майном, що виключає тотожність сторін по справі, а саме позивача та третіх осіб.

Відтак, у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

01 січня 2026 року до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що зменшення розміру позовних вимог в даній справі відносно тотожної справи № 703/1067/24, означає лише зміну кількісних показників тієї ж вимоги (відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП), а не додавання нових вимог, які подаються позивачем у відзиві як зміна предмета та підстав позову.

Часткова зміна суб`єктного складу сторони позивача у даному спорі не свідчить про нетотожність позовів. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (позивач та третя особа) дійсно є різними людьми, проте разом вони сторона позивача у даній справі, і один з них, а саме власник знищеного рухомого майна, вже реалізував своє право на захист, про що свідчить позовна заява по тотожній справі № 703/1067/24. Крім того, саме власник рухомого майна реалізував своє право на отримання страхових виплат.

Заслухавши доповідь судді, відповідача ОСОБА_2 , дослідивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 703/5932/23, вирішено визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок (а.с.11-13).

Як вбачається з вказаної постанови ОСОБА_2 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та під часу руху не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, які встановленні судом та викладені у вказаній постанові суду у справі про адміністративне правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, за участю автомобіля «Mersedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 та з вини якого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді механічні пошкодження отримали зазначені вище автомобілі, доказуванню у даній цивільній справі не підлягають.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до висновку експерта № 213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 18 грудня 2023 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756 гривень 40 копійок (а.с.15-32).

У зазначеному вище висновку експерта, а саме розділі 1.3 «Визначення ринкової вартості КТЗ», судовим експертом визначено ринкову вартість автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , на момент пошкодження, яка складає 472 756 гривень 40 копійок, а також вартість відновленого ремонту вказаного автомобіля без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 851 495 гривень 60 копійок.

Відповідно до висновку експерта № 52 про визнання ринкової вартості колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 19 березня 2025 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400 гривень 00 копійок (а.с.33-36).

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також Закон № 1961-IV), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 28 Закону № 1961-IV до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , є більшою за ринкову вартість цього автомобіля, враховуючи висновок експерта № 213 від 18 грудня 2023 року, дійшов обґрунтованого висновку, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є фізично знищений.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Розглядаючи заявлені вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд у межах предмета доказування встановлює характер такої шкоди та особу, якій вона фактично заподіяна.

Аналізуючи ст. 1166 ЦК України та ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у контексті розгляду даної справи, слід зробити висновок, що відшкодування вартості знищеного транспортного засобу є способом захисту права власності.

З досліджених у справі доказів вбачається, що заявлена позивачем майнова шкода полягає у стягненні різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (знищений автомобіль), який на момент ДТП перебував у власності іншої особи ОСОБА_3 (третя особа).

Позивач, який був водієм транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП, не довів завдання йому самостійної майнової шкоди або що він поніс витрати (оплатив ремонт авто, евакуацію, зберігання, експертизу) чи має обов`язок їх понести у зв`язку з пошкодженням зазначеного транспортного засобу (договір оренди/позички, угода про матеріальну відповідальність, розписка про зобов`язання компенсувати шкоду), тобто майновий інтерес має полягати у зменшенні майна володільця. Сам по собі факт керування транспортним засобом на підставі свідоцтва про його реєстрацію не свідчить про наявність у водія майнового інтересу щодо такого транспортного засобу та автоматичного не породжує у нього права вимоги відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності у нього права на відшкодування майнової шкоди як особи, яка правомірно володіла транспортним засобом, суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, на яку здійснили посилання суд першої інстанції та позивач, в якій сформовано висновок, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що правомірне володіння транспортним засобом саме по собі надає право на судовий захист, однак не є достатньою підставою для стягнення шкоди, яка за своїм змістом є шкодою майну власника, за відсутності доведеного самостійного майнового інтересу водія.

Суд також враховує, що власник транспортного засобу ОСОБА_3 вже зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (справа № 703/1067/24), як полягала у стягненні різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з урахуванням суми виплаченого страхового відшкодування, щодо цього ж транспортного засобу, однак у задоволенні такої вимоги було відмовлено з підстав недоведеності.

Отже, право на захист майнового інтересу шляхом звернення до суду з позовом до винуватця ДТП ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мала місце 29.11.2023, транспортному засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням страхового відшкодування, вже було реалізовано власником вказаного автомобіля в справі № 703/1067/24.

Щодо посилання скаржника на наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, колегія суддів зазначає таке.

Пункт третій частини першої статті 255 ЦПК України визначає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що формальної тотожності спору у даній справі та у справі № 703/1067/24 немає, оскільки позивачами у цих справах є різні особи, тобто різний суб`єктний склад, а також різна сума майнової шкоди, заявлена до стягнення.

Відтак, відсутність хоча б одного з елементів тотожності унеможливлює закриття провадження у справі та є підставою для розгляду справи по суті.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що звернення до суду іншої особи з вимогою про відшкодування вартості того самого транспортного засобу фактично спрямоване на повторний захист одного й того ж самого майнового інтересу, що суперечить засадам цивільного судочинства та принципу правової визначеності.

З урахуванням викладених вище обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів висновує, що у задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що заявлена позивачем майнова шкода (різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП з урахуванням сплаченого страхового відшкодування) завдана транспортному засобу, який на момент ДТП перебував у власності іншої особи; позивач не надав доказів того, що внаслідок ДТП йому було завдано самостійної майнової шкоди, як правомірному володільцю транспортного засобу; позивач не довів свого обов`язку компенсувати шкоду власнику; право на захист майнового інтересу вже було реалізовано власником транспортного засобу в іншій цивільній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, судові витрати підлягають перерозподілу судом апеляційної інстанції.

Оскільки за результатом перегляду даної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, на користь відповідача ОСОБА_2 з позивача ОСОБА_1 потрібно стягнути сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3341,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортного пригоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3341,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 січня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова