Справа №953/3155/25
Провадження № 2/638/1444/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Подус Г.С.,
за участю секретаря Двойних А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування збитків, -
У квітні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Романченка Олексія Михайловича звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про відшкодування збитків.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.11.2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Впродовж тривалого розгляду справи, усім сторонам надана можливість надати всі необхідні докази та пояснення з приводу обставин справи, про що свідчать матеріали цивільної справи. Крім того, Харківська міська рада є користувачем «Електронного суду» та всі матеріали позову є доступними для ознайомлення, як і можливість подання відзиву тощо.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність нез`явившихся осіб за наявними матеріалами справи.
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст.83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що представник ХМР на кожне судове засідання надавав до суду клопотання про відкладення у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, натомість жодного доказу на підтвердження вказаних обставин не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу на наявними матеріалами та ухвали заочне судове рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля NISSAN ROGUE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (VIN) НОМЕР_2 .
24 грудня 2024 року на належний ОСОБА_1 автомобіль, який був припаркований біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , впала гілка дерева та пошкодила його.
Для встановлення факту пошкодження автомобіля були викликані працівники поліції ВП № 2 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області. Відповідно до довідки ст. дільничного офіцеру СП ВП № 2 ХРУП № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області капітана поліції О. Семененка від 15.01.2025 встановлено, що 24.12.2024 до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що за адресою: м. Харків, б-р Юр`єва, 19, заявник виявив пошкоджене власне авто марки «Нісан» д.н.з. НОМЕР_3 , на яке впало дерево.
За вказаною адресою було направлено СОГ ВП № 2 ХРУП № 2, де до приїзду до них із заявою звернувся гр. ОСОБА_1 , 1973 р.н., мешкає АДРЕСА_2 , в якій просить прийняти заходи до працівників КП «Харківзеленбуд» за провиною яких було пошкоджено автомобіль марки «Нісан» д.н.з. НОМЕР_3 , на яке впало дерево, в ході чого було пошкоджено капот, крило переднє, лобове скло, дзеркало заднього виду, стійка права передня.
В ході розгляду даного матеріалу, при виході за вищевказаною адресою було встановлено, що на вищевказаний автомобіль впало дерево, яке було аварійне.
Згідно відповіді Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради зазнасено, що зелені насадження дерева (липи та клени), які знаходяться біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Харків, б-р Юр`єва, 19, - на балансі Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради не перебувають.
Представником позивача адвокатом Романченко О.М. 10.02.2025 було також направлено адвокатський запит до Харківської міської ради, в якому представник просив надати письмово інформацію про те, чи було визначено Виконавчим комітетом Харківської міської ради балансоутримувача зелених насаджень дерев (липи та клени), які знаходяться біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Харків, б-р Юр`єва, 19; письмово надати інформацію про балансоутримувача вищевказаних зелених насаджень за відповідною адресою; письмову відповідь просив надати протягом 5 робочих днів з моменту його одержання та направити на електронну пошту. З огляду на відсутність відповіді представником позивача адвокатом Романченко О.М. 12.03.2025 було повторно направлено адвокатський запит до Харківської міської ради, в якому представник просив надати письмово інформацію про те, чи було визначено Виконавчим комітетом Харківської міської ради балансоутримувача зелених насаджень дерев (липи та клени), які знаходяться біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Харків, б-р Юр`єва, 19; письмово надати інформацію про балансоутримувача вищевказаних зелених насаджень за відповідною адресою; письмову відповідь просив надати протягом 5 робочих днів з моменту його одержання та направити на електронну пошту. Станом на сьогоднішній день жодної відповіді від Харківської міської ради на адвокатський запит не надійшло.
Згідно відповіді Харківського регіонального центру з гідрометеорології вбачається, що протягом доби спостерігалася хмарна погода. Випадали опади у вигляді дощу. Кількість опадів становила 0,6 мм. Вітер північно-східний, максимальна швидкість вітру 3 м/с.
Таким чином, підтверджується відсутність 24 грудня 2024 року негативних погодних умов (шквальний вітер тощо), які б могли стати причиною падіння гілки дерева та, відповідно спричинення збитків майну позивача.
З метою встановлення суми матеріального збитку, позивач ОСОБА_1 25 грудня 2024 року звернувся до судового експерта Шаповалова В.І. для проведення транспортного товарознавчого дослідження, про що був укладений між Сторонами Договір № 57/24 від 25.12.2024 про надання послуг з транспортного товарознавчого дослідження.
Згідно із п. 1 Договору № 57/24 від 25.12.2024 предметом договору було надання послуг з проведення транспортного дослідження з питань: визначення суми матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки NISSAN ROGUE, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (VIN) НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок падіння дерева 24.12.2024, яка вартість відновлювального ремонту внаслідок такого пошкодження.
Статтею 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю, до яких відносяться усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо), не можуть передаватись у приватну власність.
Вулиця, дорога є територією загального користування (стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі, щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля житлового будинку.
При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.
Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1 - 3 статті 22 ЦК України передбачено, що, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
Судом встановлено, що зелені насадження, які знаходяться біля багатоквартирного житлоовго будинку за адресою: м. Харків, б-р Юр`єва, 19, не перебувають на балансі Спеціалізованого комерційного підприємства «Харківзеленбуд».
Відомостей щодо будь-якого балансоутримувача зелених насаджень біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 суду не надано.
Отже, Харківською міською радою не виконано покладений на неї законом обов`язок з визначення балансоутримувача зелених насаджень.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, враховуючи відсутність даних, що останнє у відповідності до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку, в той час як організація роботи з цього питання проводиться органами місцевого самоврядування, тому обов`язок з відшкодування заподіяної позивачці шкоди слід покласти саме на Харківську міську раду, до відання виконавчого органу якої в силу підпункту 7 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення, та якою не було належним чином забезпечено організацію роботи з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Враховуючи, що виконавчий комітет міської ради є її органом, не є окремою юридичною особою та підконтрольний і підзвітний міській раді, підстав вважати саме його належним відповідачем у справі не вбачається.
Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачці, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо.
Однак, згідно відповіді Харківського регіонального центру з гідрометеорології вбачається, що протягом доби спостерігалася хмарна погода. Випадали опади у вигляді дощу. Кількість опадів становила 0,6 мм. Вітер північно-східний, максимальна швидкість вітру 3 м/с.
Таким чином, підтверджується відсутність 24 грудня 2024 року негативних погодних умов (шквальний вітер тощо), які б могли стати причиною падіння дерева та, відповідно спричинення збитків майну позивача.
При цьому, позивач не зобов`язаний доказувати вину відповідача у заподіянні шкоди. Натомість саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Проте, Харківська міська рада жодного доказу відсутності своєї вини ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надала.
За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування збитків задовольнити повністю.
Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати за проведення транспортно товарознавчого дослідження автомобіля та одержання довідки про погодні умови у загальному розмірі 5444 (п`ять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 74 копійок.
Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: