Справа № 503/87/26
Провадження № 2/503/531/26
УХВАЛА

29 січня 2026 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Добротвірської селищної ради Подільського району Одеської області, ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька, на відповідність вимогам ст. 175, 177 ЦПК України,

встановив:

Представник позивача адвокат Білик Р.О. подала в інтересах позивача вище вказану позовну заяву в електронній формі через систему «Електронний суд».

Однак, перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі судом було виявлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

1) Згідно вимог пункту 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В свою чергу в позовній заяві поданій представником позивача заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру:

- про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з реєстрації місця проживання за відповідною адресою;

- про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди відповідача, як батька.

Однак, при цьому у змісті позовної заяви не зазначено чим саме передбачено способи захисту прав та інтересів позивача, які заявлені представником позивача, надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що представник позивача у змісті позовної заяви посилається на норму Правил реєстрації місця проживання, затверджені Постанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, які втратили чинність 14.03.2022 року.

Водночас із цим, у відповідності до пунктів 16-17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (який набрав чинності 14.03.2022 року), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників дитини задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається. При цьому, пункти 33-34 згаданого Порядку передбачає, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.

У зв`язку з чим суд вважає, що позивачу/представнику позивача необхідно додатково обґрунтувати способи захисту прав та інтересів позивача, які заявлені в позовній заяві, зокрема яким саме законом (законодавством, судовою практикою тощо) передбачено такі способи, а в залежності від цього визначитись із колом самих учасників у даній справі.

2) Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до абзацу другого ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23) зробила наступні висновки про застосування норм права:

1. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

2. До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

3. Норми ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові. Відтак, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача має обраховуватися окремо.

Водночас ч.1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, з 01 січня 2026 року за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1331,20 грн.

В свою чергу ч.3 ст. 4 зазначеного Закону передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вже відзначалось вище, в позовній заяві заявлено дві окремі позовні вимоги немайнового характеру:

- про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з реєстрації місця проживання за відповідною адресою;

- про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди відповідача, як батька.

Таким чином суд вважає, що позивачем за подання позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1064,96 грн (1331,20 грн Х на коефіцієнт 0,8 = 1064,96 грн) за кожною з двох позовних вимог немайнового характеру, тобто загалом позивачем за подання позову підлягає сплаті судовий збір в загальному розмірі 2129,92 грн (1064,96 грн + 1064,96 грн = 2129,92 грн).

Проте до позовної заяви представником позивача додано документ платіжну інструкцію № 2.497352915.1 (код документа 8403-8579-2264-7432) АТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2026 року, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі на суму лише 1331,20 грн.

У зв`язку з чим позивачу, після визначення з обсягом заявлених позовних вимог внаслідок додаткового обґрунтування заявлених способів захисту прав та інтересів позивача (у разі залишення заявлених двох позовних вимог немайнового характеру), необхідно доплатити судовий збір в розмірі 798,72 грн (2129,92 грн - 1331,20 грн = 798,72 грн) та подати (надіслати) до суду документ, що підтверджував би здійснення такої сплати.

Відповідно до першого абзацу ч.1 і першого абзацу ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи наведене, для усунення зазначених вище недоліків позивачу / представнику позивача необхідно подати (надіслати) до суду:

- обґрунтування заявлених способів захисту прав та інтересів позивача, шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції або подання до вже поданої позовної заяви уточнення, яке б містило відповідне додаткове обґрунтування; а вже в залежності від зазначеного подати або не подавати

- документ, що підтверджував би сплату (доплату) судового збору у встановлених порядку і розмірі 798,72 грн .

Керуючись ст. 175, 185, 258-260 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Добротвірської селищної ради Подільського району Одеської області, ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька залишити без руху.

Визначити строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу/представнику позивача та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків позовної заяви у встановлений суддею строк, вона буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Вороненко