Справа № 545/867/25
Провадження № 2/545/628/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

за участю секретаря: Коверди М.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава питання про прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до малолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним,-

встановив:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Від представника позивача - адвоката Яресько Н.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява. Зазначала, що в уточненій позовній заяві позивач уточнив реквізити сторін, пред`явивши позов до малолітньої ОСОБА_2 та зазначивши її законного представника матір ОСОБА_3 , яка діє в інтерсах малолітньої, обґрунтування позову та докази на які посилається позивач залишилися без змін.

У судовому засіданні представник позивача уточнену заяву підтримала, просила її прийняти, а також надала підтвердження про надсилання іншим сторонам її копій.

Представник відповідача адвокат Ошека О.О. проти прийняття уточненої позовної заяви заперечував, посилаючись на те, що уточнення у позовній заяві стосується лише зміни реквізитів сторін, а клопотання про заміну відповідача на належного чи залучення співвідповідача не заявлялося.

Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому судовому засідання суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Верховний Суд у постанові № 910/18389/20 від 22.07.2021 зробив висновок про те, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Разом з тим, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В аспекті можливості чи неможливості прийняття до розгляду такого процесуального документу як «уточнена позовну заява», суд виходить з того, що відповідно до практики ЄСПЛ надмірний формалізм вважається порушенням права на справедливий суд, а відтак вважає за можливе прийняти до розгляду уточнену позовну заяву позивачів та розглядати справу з урахуванням визначення кола відповідачів у редакції позовної заяви від 13.01.2026.

Відтак, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства, добросовісності користування учасниками судового процесу своїми правами, балансу інтересів та доступу до правосуддя, суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття до розгляду уточненої позовної заяви та зміни найменування та кола учасників цивільної справи, з викладенням суті позовних вимог таким чином: цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до малолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним.

Керуючись ст. ст. 49, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Прийняти уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до малолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним.

Роз`яснити відповідачу, що він має право надати відзив на уточнені позовні вимоги у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду про прийняття заяви про уточнення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали надіслати учасникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Стрюк