Провадження № 2/727/749/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

за участі секретаря судового засідання Гелич К.Г.

розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької міської ради (; адреса місяця знаходження: м. Чернівці, Центральна, площа, 1); третя особа, що не заявляє самостійних вимог відносно предметі спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Войціховський А.В. (адреса місця знаходження: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 65) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, - ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Войціховський А.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обгрунтовує позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує на те, що починаючи з 1977 року мати була зареєстрована та проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що 03 червня 1998 року, в процесі приватизації житла, на ім?я матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка стала належати на правах спільної сумісної власності матері - ОСОБА_2 , йому - ОСОБА_1 та брату - ОСОБА_3 , який більше 30 років проживає за кордоном та ні в який спосіб не підтримує стосунки з членами родини. Посилаєтья на те, що квартира на АДРЕСА_3 , у якій була зареєстрована та проживала мати, знаходиться у так званому «старому фонді», а тому було прийнято рішення придбати більш сучасне житло з централізованим опаленням та холодним/гарячим водопостачанням. Вказує на те, що 11.02.2016 року ним було придбано квартиру, яку за наполяганням матері було зареєєтровано, як спільно-часткову власність, (по частці) за адресою: АДРЕСА_2 , куди невдовзі вони і переселились. Зазначає, що 08.09.2016 року між мим та мамою було укладено договір дарування, за яким вона подарувала йомуналежну їй частку вказаної квартири, залишаючись і надалі там проживати разом; у вказаній квартирі вони проживали до дня її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що після смерті матері йому було морально важко залишатися в квартирі на ОСОБА_4 , а тому він повернувся у квартиру на ОСОБА_5 . Зазначає, що квартира на ОСОБА_4 , після смерті матері, увесь цей час була зачиненою та в ній ніхто не проживав. Разом з цим, нещодавно до нього звернулися із пропозицією продажу цієї квартири, проте в процесі підготовки необхідного пакету документів йому стало відомо, що за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , за життя зареєструвалася його мати. Зазначає, що він звернувся до Войціховського А.В., приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу з проханням прийняти заяву на прийняття спадщини. Позивач пояснив нотаріусу, що у обсязі спадкового майна є тільки 1/3 ідеальних частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала його матері, з якою він проживав до дня її смерті у придбаній нами квартирі за адресою АДРЕСА_2 , однак йому було відмовлено, через те, що шестимісячний строк на подання заяви на той момент вже сплив.

Просить, визначити додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рух по справі та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.12.2025 року вищезазначену справу прийнято до провадження, та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.12.2025 року закрито підготовче провадження по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Фортуна Г.Г., скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Чернівецької міської ради, Осовська М.М., скерувала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Войціховський А.В. у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, паспорта померлої, свідоцтва про народження (а.с.6-9).

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 1977 року мати була зареєстрована та проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

03 червня 1998 року, в процесі приватизації житла, на ім?я матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка стала належати на правах спільної сумісної власності - ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 та - ОСОБА_3 (а.с.15-16).

Позивачем було змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Зміна прізвища відбулася 24 вересня, внаслідок реєстрації шлюбу позивач обрав прізвище дружини (а.с.10).

11.02.2016 року позивачем було придбано квартиру, яку було зареєєтровано, як спільно-часткову власність, (по частці) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17-18).

08.09. 2016 року між позивачем та матір`ю ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за яким вона подарувала йому належну їй частку вказаної квартири (а.с.19-20).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років (а.с.21-22).

Постановою N? 148/02-31 від 06.11.2025 року йому було відмовлено, через те, що шестимісячний строк на подання заяви на той момент вже сплив (а.с.23).

Факт проживання позивача разом із мамою у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , підтверджують сусіди, які надали свої письмові пояснення (а.с.24-26).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Як було встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що починаючи з 1977 року мати позивача була зареєстрована та проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 03 червня 1998 року, в процесі приватизації житла, на ім?я матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка стала належати на правах спільної сумісної власності - ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 та - ОСОБА_3 .

11.02.2016 року позивачем було придбано квартиру, яку було зареєєтровано, як спільно-часткову власність, (по частці) за адресою: АДРЕСА_2 .

08.09. 2016 року між позивачем та матір`ю ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за яким вона подарувала йому належну їй частку вказаної квартири. Згідно пояснень позивача, після того, як він поховав матір, усвідомлюючи той факт, що він, брат та мама, являючись співвласниками та будучи зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , а отже він з братом являються особами, які автоматично прийняли спадщину по смерті матері, він особисто не заявляв про відмову від прийняття спадщини. Позивач поянив, що після смерті матері йому було морально важко залишатися в квартирі на ОСОБА_4 , а тому він повернувся у квартиру на ОСОБА_5 .Квартира на ОСОБА_4 , після смерті матері, увесь цей час була зачиненою та в ній ніхто не проживав. Зазначив, що нещодавно до нього звернулися із пропозицією продажу цієї квартири, а з урахуванням того, що утримання цієї квартири постійно потребувало певних витрат часу та фінансів, він почав готувати документи для відчуження.Постановою N? 148/02-31 від 06.11.2025 року йому було відмовлено, через те, що шестимісячний строк на подання заяви на той момент вже сплив. Так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Тобто, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в установлений законом строк.

Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Разом з цим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов?язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Відповідна позиція викладена у постанові від 26 жовтня 2022 року, де Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи N? 522/17925/16, провадження №61-1122св22.

Суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_8 пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому у нього немає іншої можливості визначити додатковий строк на прийняття спадщини, окрім як звернутися до суду, оскільки він звертався з відповідною заявою до нотаріуса та отримав відмову від нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно достатті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради; третя особа, що не заявляє самостійних вимог відносно предметі спору на стороні відповідача: Приватний нотаріуса Войціховський А.В. про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

ВизначитиОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ), додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 3 (три) місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.