Справа № 159/237/26
Провадження № 2/159/981/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без руху

20 січня 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

16.01.2025 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить:

1) визнати незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , об?єктом права спільної сумісної власності бувшого подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

2) визнати за позивачем право власності на частку незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

3) виділи в натурі позивачу частку у незавершеному будівництвом житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної власності.

4) витребувати у власність та на користь позивача з чужого незаконного володіння діючого нині власника ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером: :14:003:0037, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 .

5) визнати автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC, 2004 pоку випуску, VIN НОМЕР_1 об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

6) визнати право власності за ОСОБА_1 на частки автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, 2004 p.в., VIN НОМЕР_2 .

7) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 87 555 грн в рахунок грошової компенсації вартості її 1/2 частки у неподільному майні автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, НОМЕР_3 , припинивши його право власності на частки.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2. п.4 ч.1 ст.175 ЦПК України позивач зобов`язаний вказати відповідача і обсяг вимог, які він заявляє.

При цьому у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, залучати відповідачів або без згоди позивача вирішувати питання про їх заміну з неналежного на належного.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Серед вимог за поданим позовом ОСОБА_1 просить витребувати нерухоме майно ОСОБА_3 , який не включений до переліку відповідачів.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити не лише позовну вимогу, але й виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вимог законодавства позивач обмежився лише вимогою до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння без обґрунтування своїх вимог.

Також позивачем визначена ціна позову в розмірі 343 540 грн, до якої включені вартості спірної земельної ділянки та транспортного засобу. Позивач не надає відомостей про середню ринкову ціну незавершеного будівництвом будинку в м.Ковелі і відповідно не враховує при сплаті судового збору вартість частини спірного будинку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Фізична особа за подання позову майнового характеру зобов`язана сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( ст.4 Закону).

Ураховуючи наведене позивачу необхідно вказати орієнтовну середню вартість подібного до спірного об`єкта нерухомості та доплатити судовий збір за ставками, визначеними законодавством.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014, пункт 111).

Відповідно до статей 184-187 ЦПК України суддя при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі перевіряє дотримання позивачем вимог цивільного процесуального законодавства при зверненні до суду. Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження позову до суду постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак позивачу необхідно визначитися із вимогами до ОСОБА_3 , вказати процесуальний статус останнього, вирішити питання сплати судового збору за вимогою до цієї особи, якщо така буде заявлена, надати докази орієнтовної дійсної ціни спірного недобудованого житлового будинку і доплатити судовий збір з урахуванням всього обсягу майна, яке заявлено до поділу.

Для усунення недоліків визначених ухвалою суду доцільно надати десять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись статтями 175,176,177,185 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяТ. В. Денисюк