Справа № 367/1358/26
Провадження №2-н/367/575/2026
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2026 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІСТЬ-СЕРВІС ГРУП» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІСТЬ-СЕРВІС ГРУП» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 161 ЦПК України).

Крім того, наказне провадження - один із видів проваджень цивільного судочинства, у якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти.

Одними з характерних ознак наказного провадження є: спрощена, оскільки має місце «урізана» цивільна процесуальна форма: на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності; не може бути пред`явлено зустрічний позов; урізана модель стадійності цивільного процесу: немає попереднього судового засідання, судового розгляду справи по суті; сторони не повідомляються про видачу судового наказу; судовий наказ видається за відсутності сторін та видача судового наказу здійснюється лише на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до п. 3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Цивільним кодексом визначено вимоги до письмової форми правочину, а відтак інші нормативно-правові акти, не можуть суперечити вимогам Цивільного кодексу.

Статтею 207 ЦК України визначено вимоги до письмової форми правочину, за змістом якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що нормами процесуального законодавства імперативно визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася внаслідок невиконання договору, укладеного саме в письмовій (в тому числі електронній) формі, копію якого заявник зобов`язаний надати одночасно із заявою про видачу судового наказу.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_1 отримує послуги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІСТЬ-СЕРВІС ГРУП» за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, як вбачається з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру № 2298816 від 02.02.2026 року, боржник ОСОБА_1 з 09.03.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто не за місцем надання житлово-комунальних послуг, за які заявлено вимоги про стягнення заборгованості.

Слід зазначити, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, яка утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2022 року по жовтень 2025 року. Проте до заяви не додано документів, які б підтверджували право власності або право користування боржника вказаним житловим приміщенням у зазначений заявником період.

Крім того, надана заявником інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про реєстрацію права власності № 459209617 не може бути прийнята судом як належний доказ на підтвердження права власності боржника на вказане житлове приміщення за період з жовтня 2022 року по жовтень 2025 року, оскільки з її змісту вбачається, що дата та час державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 становить 23.09.2025 року о 16:58:23, тобто вже після більшої частини заявленого стягувачем періоду.

Таким чином, заявником не доведено ані факту проживання боржника за адресою надання житлово-комунальних послуг, ані наявності у боржника права власності чи користування відповідним житловим приміщенням у заявлений період, що унеможливлює встановлення безспірності вимог та є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що заявником не доведено безспірність вимог та виникнення в останнього права вимоги до боржника, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19, 162, 165, 166, 258-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІСТЬ-СЕРВІС ГРУП» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О. Ткаченко