Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/164/26
Єдиний унікальний №733/2587/25
Рішення

Іменем України

03 лютого 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Ічнянського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

В грудні 2025 року АТ «Універсал Банк» (позивач) просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.02.2019 у розмірі 60 736,87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

Позивач запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування при надання банківських послуг опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 05.02.2019 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість в розмірі 60 736,87 з яких: 60 736,87грн. - загальний залишок заборгованості за тілом кредиту.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначила, що позов не визнає, однак кредитний договір оформляла та не пам`ятає розмір заявленої заборгованості. Розрахунок суми боргу , наданий позивачем, вважає необгрунтованим та таким , що підлягає перевірці судом. Крім того несплата заборгованості з її боку зумовлена об`єктивними обставинами, пов`язаними з воєнним станом в Україні, втратою доходів та вимушеним виїздом за кордон. Після закінчення декретної відпустки (07.01.2023) вона не мала офіційного доходу в Україні, також вона є внутрішньо переміщеною особою. Також

вважає, що нарахування відсотків, штрафів, пені за період воєнного часу є неправомірним, оскільки воєнний стан є обставиною непереборної сили (форс мажор), у неї був відсутній дохід, вона була змушена змінити місце проживання та виїхати за кордон, відсутня її вина у невиконанні зобов`язання. Просила в позові відмовити та справу розглядати без її участі.

Ухвалою судді Ічнянського районного суду від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній цивільній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне.

Відповідач 05.02.2019 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з якою просив позивача відкрити поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт.

У Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг сторонами узгоджена процентна ставка за кредитом 3,1 % в місць. Відповідач погодився, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в банку, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

В цій же Анкеті-заяві відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення електронного підпису в мобільному додатку.

Відповідно до руху коштів по картці, відповідач користувався наданим кредитним лімітом (здійснював оплату в торгових закладах тощо).

Згідно з розрахунком заборгованості, виконаним позивачем, у відповідача станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 60 736,87 грн. Заборгованість за процентами та пенею відсутня.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув

суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20).

Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Суд апеляційної інстанції правомірно врахував надані банком розрахунки заборгованості та наявні матеріали кредитної справи, оскільки указані документи стосуються предмета доказування у справі. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає доведеним, що між сторонами укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розмір процентів за користування кредитом узгоджений сторонами в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, яка підписана відповідачем та представником позивача.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконувала у зв`язку з чим у неї станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 60736,87 грн.

Суд врахував надані банком розрахунки заборгованості та наявні матеріали кредитної справи, оскільки указані документи стосуються предмета доказування у справі. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростувала його.

Заперечення відповідача щодо нарахування відсотків, штрафів, пені за період воєнного часу є неправомірними судом до уваги не береться , оскільки згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від. 05.02.2019 року такі не нараховувалися.

Посилання відповідача про неможливість погашення кредитної заборгованості у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану не заслуговує на увагу суду, оскільки кредит оформлений відповідачем задовго до його введення, а відсутність доходів відповідача жодним чином не звільняє її від виконання зобов`зання.

Відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, надані позивачем докази, а також розмір заборгованості, завлений стороною позивача. За таких обставин суд дійшов висновку

щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 60 736,87 грн.

Ураховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмір 3028,00 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 60 736,87грн. та понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., а всього 63 764 (шістдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 87 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (адреса: м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23, ).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 03 лютого 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко