Провадження № 2/537/561/2026
Справа № 537/8118/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.01.2026 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючої судді - Мурашової Н.В.,
за участі секретаря - Дьяченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Короткий зміст первісного позову ТОВ «Бізнес Позика».
В обґрунтування позову зазначено, що 22.01.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту №487128-КС-002 (далі - Договір кердиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-4496, направленим на вказаний ним номер її мобільного телефону НОМЕР_1 , у порядку, визначеному ст.ст.3, 6, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
За умовами Договору, ТОВ «Бізнес Позика» надав Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. Строк кредитування 16 тижнів. А Позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом, що нараховуються протягом строку кредитування на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту 22.01.2024 року та Дня повернення Кредиту 13.05.2024 року, згідно Графіку платежів ануїтентними платежами кожні 14 днів. Плата за користування кредитом: Денна процентна ставка розраховується за формулою з ч.4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» - 0,97%; стандартна процентна ставка за кредитом 2% на день, фіксована; знижена процентна ставка 1,15514127% за кожен день користування Кредитом. Також установлено комісію за надання кредиту 750 грн.
ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надало Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , яку остання вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті а також при укладенні договору кредиту, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).
Проте ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі свої зобов`язання за Кредитним договором №487128-КС-002 від 22.01.2024 року.
Тому ТОВ «Бізнес Позика» звернувся за захистом до суду з позовом до ОСОБА_1 , просив на підставі ст. 1054, 639, 652, 525, 526, 530, 1049, 612, 625 ЦК України позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість за Договором кредиту, а також понесені позивачем судові витрати на судовий збір 2422,40 грн..
Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача витребували докази.
Позиція учасників справи.
Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, хоча була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи. Не подала відзиву на позов. Не подала заяву про відкладення розгляду справи.
Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки в установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Обставини, установлені судом.
22.01.2024 року кредитодавець ТОВ «Бізнес Позика» та позичальник ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту №487128-КС-002.
У розділі 3 Договору наведений порядок та умови надання Кредиту. Так, за п.3.1, Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит у вказаній в п.2.1. Договору сумі, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в п.8 Договору.
У розділі 6 Договору установлено відповідальність Сторін за порушення своїх зобов`язань за Договором, а саме штраф за кожний випадок такого порушення строків сплат.
У розділі 8 Договору ОСОБА_1 зазначила інформацію про себе, номер електронного платіжного засобу - НОМЕР_3 . Номер телефону НОМЕР_1 .
Договорі підписано електронним одноразовим ідентифікатором UA-4496, направленим на номер телефону НОМЕР_1 22.01.2024 року о 13:49:41 год.
Зазначені в Договорі про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року умови кредитування аналогічні зазначеним також у Паспорті споживчого кредиту, Пропозиції (оферта) ТОВ «Бізнес Позика» від 22.01.2024 року та прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти Договір про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року, що підписані електронним одноразовим ідентифікатором UA-4496, направленим на номер телефону НОМЕР_1 22.01.2024 року о 13:48 год.
04.11.2020 року Клієнт ТОВ «Бізнес Позика» та Установа ТОВ «ПрофітГід» уклали Договір про надання послуг №ПГ-5, за умовами якого Установа надає дистанційне обслуговування фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/позик/фінансових кредитів/відсотків/інших платежів за кредитами/позиками/фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (далі за текстом Послуги). Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - ТОВ «Платежі Онлайн», яке під час послуг використовує Систкму Platon. Перелік методів оплати , що застосовується при наданні Послуг, Сторони погодили у Додатку №1 до Договору. Перекази коштів і розрахунки між Сторонами в рамках цього Договору здійснюються у грошовій одиниці України (гривні). Для виконання умов цього Договору Установа та Клієнт здійснюють інформаційно-технічну взаємодію, що, зокрема, але не виключно, передбачає обмін запитами/повідомленнями мід Установою та Клієнтом. За наданя Послуг за цим Договором Установа має право отримувати винагороду у розмірі, передбаченому у Додатку до цього Договору. Цей Договір набирає чинності з дня його укладення Сторонами і діє до 31 грудня року укладення цього Договору (включно). Якщо на дату закінчення строку дії цього Договору які-небудь із зобов`язань Сторін не виконані , вони залишаються чинними до їх повного виконання. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін у письмовій формі не заявить іншій Стороні про його припинення, цей Договір продовжується на наступний календарний рікна тих же умовах без обмеження кількості таких продовжень.
АТ «Акцент-Банк» листом №20.1.0.0.0/7-20251231/0130 від 05.01.2026 року надав докази на виконання ухвали суду від 29.12.2025 року. А саме підтвердив, що АТ «Акцент-Банк» емітував на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , банківську картку № НОМЕР_2 , додали виписку по цій банківській картці за період з 22.01.2024 року по 13.05.2024 року, з якої вбачалось, що ОСОБА_1 на вказану банківську картку отримала у кредит грошові кошти 22.01.2024 року - 5000 грн.
Позиція суду першої інстанції. Оцінка аргументів учасників справи
Дослідивши подані суду докази, суд установив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

У ст. 4 ЦПК України, ст.15 ЦК України визначено право на звернення до суду за захистом цивільних прав та інтересів.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у разі їх порушення.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст.12 ЦПК України).

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, наведеного у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ст. 82 ЦПК України наведені підстави звільнення від доказування, зокрема: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Щодо укладення кредитору договору.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Отже, судом у справі встановлено, що 22.01.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту № 487128-КС-002 (далі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними електронними електронним підписом обома сторонами, зокрема відповідачем одноразовим ідентифікатором, направленим на вказаний нею номер її мобільного телефону НОМЕР_1 , у порядку, визначеному ст.ст.3, 6, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами Договору, ТОВ «Бізнес Позика» надав Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. А Позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». За п.2.3, Строк надання кредиту: 16 тижнів. За п.2.4, Стандартна процентна ставка за Кредитом: 2,0% в день, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: 1,15514127% в день, фіксована. За п.2.5., Комісія за надання Кредиту: 750 грн., виплачується одноразово при видачі кредиту, в дату його видачі. За п.2.7, Строк дії договору : до 13.05.2024 року. За п.2.8, Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 10480,00 грн. За п.2.9, Загальні витрати за кредитом 5480 грн. за п.2.10, Орієнтовна реальна річна процентна ставка наданого Кредиту: 11956,93%. За п.2.11, Денна процентна ставка 0,97%. За п.2.12, Дата видачі Кредиту: 22.01.2024 року. Дата повернення Кредиту: 13.05.2024 року.

У п.3.2.3 Договору наведений Графік платежів, за яким Кредит погашається ануїтентними платежами, перший 05.02.2024 року - останній 13.05.2024 року, всього 8 платежів кожні 2 тижні, кожен по 1310 грн, загальна сума платежів на суму 10480 грн., з яких за основною сумою кредиту 5000 грн., за процентами за користування кредитом - 4730 грн., за комісію з надання Кредиту - 750 грн. У випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахуваня процентів за Зниженою процентною ставкою. При чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту.

ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за Договором кредиту з додатками, надало Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , яку остання вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті та приукладенні договору, що підтверджується довідкою про рух коштів (або платіжним дорученням), листом АТ «А-Банк» №20.1.0.0.0/7-20251231/0130 від 05.01.2026 року, випискою по рахунку ОСОБА_1 , наданою АТ «А-Банк».

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Й кредитодавець/позивач ТОВ «Бізнес Позика» виконав свої зобов`язання, надав у кредит грошові кошти 5000 грн. ОСОБА_1 .

Щодо правомірності кредитного договору та розміру заборгованості.

У пункті 2.5. Договору про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року установлено Комісія за надання Кредиту (далі Комісія) -750 грн. Розмір Комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну Договору, й не може бути збільшений Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним (нікчемним) має визначатися судом на момент його вчинення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій Банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за надання кредиту.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності надання кредиту (комісія з надання кредиту) відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання кредиту, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Отже п.2.5 Договору про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року про встановлення Комісії за надання кредиту в розмірах 750 грн. фактично відповідає вимогам ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), а тому є правомірними.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів.

У ч.4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» установлено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Позивач у позові зазначив, що у Договорі про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року денна процентна ставка установлена 0,97% (п.2.5. Договору), розрахована за формулою з дотриманням вимог ч.4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідає вимогам ч.5 ст.8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», та її не слід ототожнювати з процентною ставкою за користуванн кредитом на день.

Поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача відповіднає умовам Договора кредиту з додатком, та умовам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема ч.4 , ч.5 ст.8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування»,

Отже, суд перевірив поданий розрахунок заборгованості відповідача за Договором про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року та прийшов до висновків, що необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за цим договором, розраховану у строк кредитування з 22.01.2024 року до 13.05.2024 року в розмірі 16120,72 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 5000 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 10370,72 грн., прострочена комісія за надання кредиту - 750 грн.

Відповідно вимог ст. 1046, ст.1048, ст.1054, ст.1056-1 ЦК України, умов спірного договору, процента ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Договором кредиту встановлюється орієнтовний графік платежів. Тобто якщо позичальник сплачує заборгованість за Договором кредиту без порушень, згідно встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у цьому договору з графіком платежів. Проте ОСОБА_1 допустила порушення графіку платежів, що призвело до збільшення вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Чинним законодавством суд не наділяється правом зменшення суми процентів, які Позичальник зобов`язаний сплачувати за умовами Договору кредиту та норм ЦК України.

Відповідач не подав свого контррозрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, не вказував, що позивач при проведенні розрахунку заборгованості не врахував сплачені ним платежі.

Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Отже положення п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосуються не відсотків за користування кредитом, а компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором.

Як вбачається зі змісту позову та розрахунку заборгованості за спірним Договором кредиту, позивач ТОВ «Бізнес позика» не висував позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 компенсації за невиконання ним зобов`язань за спірним Договором кредиту.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес позика» за Договором про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року розраховану у строк кредитування з 22.01.2024 року до 13.05.2024 року в розмірі 16120,72 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 5000 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 10370,72 грн., прострочена комісія за надання кредиту - 750 грн.

Отже суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» задоволені повністю, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати на судовий збір - 2422,40 грн.

Керуючись статтями 5-19, 76, 77, 81, 133, 141, 263-265, 280-282, 352,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання кредиту №487128-КС-002 від 22.01.2024 року розраховану у строк кредитування з 22.01.2024 року до 13.05.2024 року в розмірі 16120,72 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 5000 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 10370,72 грн., прострочена комісія за надання кредиту - 750 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати на судовий збір - 2422,40 грн.

Інформація про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженого відповідальністю «Бізнес Позика», , місце знаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд.26, оф.411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складений 27.01.2026 року.

Суддя Мурашова Н.В.