Справа № 464/8344/25
пр.№ 2-о/464/42/26
У Х В А Л А

12 січня 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши за правилами окремого провадження цивільну справу № 464/8344/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний фонд України про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

Адвокат Левицький Д.Р. від імені та в інтересах заявника, звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що відповідно до довідки Архівного відділу Шептицької районної державної адміністрації Львівської області від 21.03.2025 № 3 83/07-05, № 3 84/07-05, № 3 86/07-05, № 3 87/07-05, які були видані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 стосуються ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та підтверджують записи у його Трудовій книжці НОМЕР_1 , яка була йому видана у 25.01.1991 році та що період роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.03.1996 по 31.06.2002 за займаною професією «складальник шихти» входить до стажу роботи за Списком 2, покликаючись, що йому відмовлено у призначенні пенсії через розбіжності у прізвищі та назві професії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 04 грудня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Представником заінтересованої особи подано письмові пояснення щодо заяви, в якій просить вимоги заявника залишити без розгляду, оскільки наявний спір про право заявника на призначення пенсії за віком.

У судове засідання призначене на 11:00 год 07 січня 2026 року учасники справи не з`явилися, скористалися правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як регламентовано ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У силу ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

У даній справі вимога заявника пов`язана із доведенням наявності у нього підстав для призначення та виплати пенсійних виплат і заявлена саме у зв`язку з відмовою ПФУ врахувати до страхового стажу відповідний період роботи.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального державного страхування.

Таким чином, встановлення факту наявності страхового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України як при прийнятті рішення про призначення пенсії, так і при вирішенні питання про встановлення стажу роботи у певний період трудової діяльності.

За встановлених обставин та чинних норм законодавства, суд вважає, що в судовому порядку не може бути встановлений факт наявності страхового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України в позасудовому порядку, а відмова цього органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою ст.5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Територіальне Управління Пенсійного Фонду України є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Оскільки підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту є рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, заявник має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким є територіальне Управління Пенсійного фонду України. Так само заявник не був позбавлений можливості оскаржити таке рішення до Пенсійного фонду України.

Зважаючи на викладене, із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право на призначення пенсійної виплати, який вирішується в порядку позовного провадження, за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Постановлення даної ухвали не є обмеження у доступі заявника до правосуддя, оскільки останній не обмежений у можливості вирішення спору в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.255, 258-261, 293, 315, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі № 464/8344/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний фонд України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що за захистом порушеного права необхідно звернутись до адміністративного суду в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, а також можливість повернути сплачений судовий збір, за відповідним клопотанням позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12 січня 2026 року.

Суддя Галина ШАШУРІНА