З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини
В жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що мати позивача ОСОБА_2 після повномасштабного воєнного нападу РФ на Україну, 07.04.2022 була змушена виїхати з України до Швейцарської Конфедерації, де в подальшому тимчасово проживала. Під час проживання у Швейцарській Конфедерації у ОСОБА_2 було діагностовано тяжке захворювання, внаслідок якого остання ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Витяг Міжнародної комісії з питань цивільного стану (СІЕС), відповідно до Конвенції Міжнародної комісії з питань цивільного стану №34 від 14 березня 2014 року (для документального підтвердження факту та дати смерті ОСОБА_2 і для подальшого надання Витягу у нотаріусу в Україні щодо спадщини) було зроблено та видано Швейцарською Конфедерацією 13.06.2025 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Позивач, як дочка померлої, є спадкоємцем майна померлої. На праві приватної власності померлій ОСОБА_2 належить нерухоме майно, а саме 1/1 частка квартири АДРЕСА_1 . Після отримання Витягу Міжнародної комісії з питань цивільного стану, позивач одразу звернулася на консультацію до нотаріуса в Україні, який, в рамках консультації, повідомив, що даний Витяг не в повній мірі відповідає вимогам законодавства України. Надалі позивач звернулась до відповідного органу кантону Базель-Штадт Швейцарської Конфедерації з проханням проставити апостиль на вказаному Витязі. Лише 13.08.2025 року службою засвідчення кантону Базель-Штадт Швейцарської Конфедерації на вищезазначеному Витязі від 13.06.2025 року було проставлено апостиль №308134. Тому лише 16.09.2025 року позивач звернулась до державного нотаріуса Третьої криворізької держаної нотаріальної контори Ситнік О.О. з заявою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 вересня 2025 року, вищевказаним державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання разом з померлою матір?ю - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою зареєстрована не була, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору протягом встановленого законодавством строку, згідно ст. 1270 ЦК України, не зверталась, а також не надала рішення суду , яке набрало законної сили про додатковий термін на прийняття спадщини, таким чином відсутній факт прийняття спадщини (пропустив строк на прийняття спадщини).
На підставі викладеного, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Базель, кантону Базель-Штадт, Швейцарської Конфедерації.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву.
23 грудня 2025 року на підставі ухвали суду закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, у подальшому подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 7)
Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 12 квітня 1980 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ». (а.с. 8)
Відповідно до копії Акта про фактичне проживання від 22 вересня 2025 року, засвідченого сусідами по будинку за АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_3 з 05.08.2023 по 07.04.2022. (а.с. 10)
На підтвердження позовних вимог в матеріалах справи також міститься копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який містить відмітки про перетин ОСОБА_2 державного кордону України на виїзд, зокрема 07 квітня 2022 року. (а.с. 11)
Згідно з копією Витягу № 38735218 виданого Міжнародною комісією з питань цивільного стану (CIEC) відділом РАЦС Швейцарської Конфедерації відповідно до Конвенції Міжнародної комісії з питань цивільного стану №34 від 14 березня 2014 року за формою 5, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Базель, кантон Базель-Штадт Швейцарської Конфедерації, номер актового запису: 64173811-0. Вірність копії Витягу засвідчена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М. (а.с. 14-16)
13 серпня 2025 року в м. Базель службою засвідчення кантону Базель-Штадт Швейцарської Конфедерації засвідчено вищевказаний Витяг № 38735218 на підставі апостилю №308134. (а.с. 24)
Постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. від 16 вересня 2025 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємиця пропустила строк для прийняття спадщини. (а.с. 26)
Також в матеріалах справи міститься копія спадкової справи №307/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , наданої на виконання ухвали суду від 25 листопада 2025 року, документи з якої підтверджують факт звернення позивача ОСОБА_1 до Третьої криворізької державної нотаріальної контори із заявою від 16 вересня 2025 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті матері позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_8 , яка є спадкоємицею після своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . На підставі постанови державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. від 16 вересня 2025 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємиця пропустила строк для прийняття спадщини. Інші спадкоємці після померлої ОСОБА_2 відсутні. (а.с. 43-57)
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок смерті її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20).
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
В залежності від конкретних обставин справи суд може визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.
Для вирішення питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
У постанові Верховного Суду в справі № 681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
В контексті даної справи та поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на майно померлої. Позивач ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась до Третьої криворізької державної нотаріальної контори із заявою від 16 вересня 2025 року. На підставі постанови державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. від 16 вересня 2025 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємиця пропустила строк для прийняття спадщини.
Також в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_8 , яка також є спадкоємицею після своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Інші спадкоємці після померлої ОСОБА_2 відсутні.
Позивач стверджує, що причиною пропуску для прийняття спадщини було те, що вона не могла вплинути на скорочення терміну оформлення та видачі уповноваженими органами Швейцарської Конфедерації належним чином оформлених офіційних документів, необхідних для відкриття спадщини. Вказане знайшло своє підтвердження в матеріалах справи.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не мала об`єктивної можливості для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Базель, кантону Базель-Штадт, Швейцарської Конфедерації.
Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивачів на справедливий суд відповідно до ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, а так само наявності ефективних способів захисту.
При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.
Суд зазначає, що за відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом, наявності об`єктивних обставин, які вплинули на встановлену законом процедуру спадкування, запровадження воєнного стану, вжиття позивачем заходів щодо оформлення спадкових прав через нетривалий проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про її прийняття, та зверненням до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини свідчить про її бажання реалізувати свої права.
Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску позивачем для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатково 3 місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 12,13,77, 81, 141, 259-268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ? задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Базель, кантону Базель-Штадт, Швейцарської Конфедерації.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 21 січня 2026 року.
Суддя: О. Н. Борис