Справа № 743/1207/25
Провадження № 2/743/73/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Макаревича Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Довбенко О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська районна держана нотаріальна контора Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області 28.08.2018, зареєстрований в реєстрі за №548. Заповіт був складений на ОСОБА_1 , доньку померлої. У заповіті ОСОБА_2 зазначила, що «все моє майно де б воно не було б і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на момент смерті буде мені належати і за законом матиму право, я заповідаю доньці ОСОБА_1 ».

Позивачка разом із заповітом звернулася в установлений законом строк до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 05.08.2025 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1024/02-31. Мотивами відмови слугувало те, що заявником не було надано документ, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Вказане, на думку позивача, свідчить, що вона позбавлена можливості іншим шляхом, окрім звернення до суду, довести своє право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.10.2025.

Витребувано від Чернігівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.10.2025 повторно витребувано вищезазначену інформацію, оголошено перерву до 02.12.2025.

21.10.2025 від Чернігівської районної державної нотаріальної контори надійшла інформація, що була витребувана судом.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2026.

24.12.2025 від Ріпкинської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, та відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином.

За правилом частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги Ріпкинської селищної ради Малолиственського старостинського округу № 8 від 14.08.2025 № 122, будинок АДРЕСА_1 обліковувався за ОСОБА_3 , який був головою домогосподарства та фактично був власником житла. Земельна ділянка приватизована, кадастровий номер присвоєно. Рік побудови будинку 1965.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

НОМЕР_1 . Згідно з довідкою Ріпкинської селищної ради Малолиственського старостинського округу № 8 від 14.08.2025 № 120 на день смерті ОСОБА_3 проживав з дружиною ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі 623/2008 (зареєстровано в реєстрі за № 794) спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його дружина, спадкоємиця 1ї черги ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Відповідно до довідки Ріпкинської селищної ради Малолиственського старостинського округу № 8 від 14.08.2025 № 121 ОСОБА_2 на день смерті проживала одна.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом у спадковій справі № 254/2024 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 .

05.08.2025 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1024/02-31, яка мотивована тим, що заявником для видачі свідоцтва про право на спадщину не було надано документ, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування з законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами 3, 4 статті 3 вказаного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Згідно з абзацом 3 пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 фактично належав ОСОБА_3 , який був головою домогосподарства та власником зазначеного житла. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 право на спадкування вказаного майна за законом набула його дружина ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею першої черги та прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя спадкодавиця склала заповіт, яким заповіла все своє майно доньці ОСОБА_1 . Позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 254/2024.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оформлена постановою від 05.08.2025 № 1024/02-31, зумовлена виключно відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, а не відсутністю у спадкодавця чи спадкоємиці права власності на зазначене нерухоме майно.

За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, а після її смерті до ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом. Отже, позивачка є належним спадкоємцем та має право на визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно в судовому порядку.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування.

З огляду на відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 206, 200, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.01.2026.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ