Справа № 510/1907/25
Провадження № 2/510/737/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 14.10.2025р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 04.12.2025р. о 09 год. 00 хв.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 17.08.2023р. між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж частин житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Сторонами підписано акт приймання-передачі майна від 17.08.2023р., позивач сплатила відповідачу обумовлену договором вартість майна у сумі 70 000 грн., у зв`язку з чим, відповідач надала позивачу розписку про отримання грошових коштів за купівлю- продаж майна для вільного користування і володіння.

Згідно до пункту 4.6. Договору Сторони за Договором зобов`язалися з`явитись 22.08.2023 року о 10 год. 30 хв. у нотаріуса в місті Рені Одеської області для нотаріально посвідчення Договору без будь-яких додаткових нагадувань про це. Однак, з`ясувалось, що вказаний будинок ще не переоформлений на ім`я позивача в порядку спадкування. Так, вказаний житловий будинок належав на правах власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.06.1983р. право власності на житловий будинок перейшло до його спадкоємців: дружини - ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_5 , у рівних частинах (по 1/2 частині).

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Після смерті його право власності на 1/2 частину житлового будинку перейшло до спадкоємців: матері - ОСОБА_4 , дочки - ОСОБА_6 , у рівних частинах (по 1/4 частині) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.01.2014р.

Відтак, право власності на житловий будинок належить ОСОБА_4 у розмірі 3/4 частини житлового будинку та ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частині житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли зокрема всі права, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме право власності на: 3/4 частини житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За час свого життя ОСОБА_4 не залишила заповіт, як розпорядження на випадок своєї смерті, а тому спадкування здійснюється за законом.

Інші спадкоємці за законом або за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , відсутні. Як вказано вище, її чоловік ОСОБА_3 помер ще до її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її колишній чоловік - ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_4 була у шлюбі, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із смертю якого шлюб між ними було припинено.

У шестимісячний строк з часу відкриття спадщини внаслідок смерті матері відповідач не звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Однак, відповідач є такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері та відкриття спадщини фактично мешкала з нею за однією адресою, що підтверджується письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Відповідач піклувалася та доглядала за мамою до моменту її смерті, мали спільний побут, спільно утримували житловий будинок, обробляли присадибну ділянку, та несли необхідні спільні витрати, організувала та здійснила її поховання. Тобто відповідач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном і не заявляла про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців або осіб, місце проживання яких на момент смерті ОСОБА_4 було зареєстроване або мешкали за вказаною адресою не має, що підтверджується з довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.06.2025 №702.

Позивачу не було відомо про ці обставини, оскільки особисто відповідач запевнила, що усі питання вирішить та оформлять правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач (продавець) не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: ОСОБА_2 передані гроші, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висунув вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набула право власності на частини житлового будинку із надвірним спорудами АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мала права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачами, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частини житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков