Справа № 645/6141/24
Провадження № 2-о/645/27/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань Мухіна В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту перебування дитини на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту перебування дитини на утриманні, в якому просить суд встановити факт перебування неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні.

В обґрунтування заяви зазначив, що він з 06 червня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від фактично шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також від попереднього шлюбу у моєї дружини є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає разом з ними, знаходиться на його утриманні, оскільки ОСОБА_2 не працює. Батько ОСОБА_6 ОСОБА_7 з дитиною не спілкується, жодної допомоги на утримання дитини не надає. Факт, який просить встановити є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих його прав заявника та можливість безперешкодної реалізації особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на його утриманні і догляді потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та його прав, оскільки він фактично виконую всі обов`язки батька.

У судовому засіданні заявник підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити, пояснила суду, що її син від першого чоловіка - ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні її чоловіка ОСОБА_1 , який замінив дитині батька, опікується дитиною, повністю забезпечує всі потреби дитини.

Представник заінтересованої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надали суду пояснення, в яких зазначили, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вітчима ОСОБА_1 , який сплачує всі витрати на одяг, побут, харчування, оздоровлення, навчання та розвиток дитини, у зв`язку з чим вважають, що заява підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані суду докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення. Заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 161/853/19, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, 06 червня 2024 року шлюб було зареєстровано, актовий запис №673 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 06 червня 2024 року)

Від фактично шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ).

Також від попереднього шлюбу у ОСОБА_2 є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), який фактично мешкає разом з заявником та його дружиною ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де створено належні житлово-побутові умови, що підтверджується актом обстеження від 05.06.2024 року.

Рідний батько дитини ОСОБА_7 участі у вихованні та утриманні сина не бере.

У ході судового розгляду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично перебуває на утриманні вітчима ОСОБА_1 , який сплачує всі необхідні витрати для утримання, оздоровлення, навчання та розвитку дитини, що підтверджується, окрім, особистих пояснень, інформацією - характеристикою адміністрації Харківського ліцею №119 від 16.09.2024 року , інформацією адміністрації КНП «міська дитяча поліклініка №16» від 26.11.2024 року, довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, від 10.11.2024 року, актом обстеження умов проживання від 05.06.2024 року.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно дост. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1ст.293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на його утриманні і догляді потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав заявника, оскільки він фактично виконую всі обов`язки батька.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту перебування дитини на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 28 січня 2025 року.

Головуючий-суддя: