Справа № 541/2300/24
Провадження № 2/538/67/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Петрової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,
Ухвалою суду від 19.08.2021р. провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме чи відпускалася банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 27.01.2022 року по 14.07.2022 року включно.
08.01.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в які зазначено про те, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем здійснено часткову оплату на загальну суму 9160 грн, а також мається посилання на практику інших судів України, в т.ч. апеляційних. (а.с.103-116).
10.01.2025р. від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому на заперечення щодо стягнення комісії зазначено, що положення Договору про надання кредиту щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 3 750 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» як заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 859,22 грн. Різницю суми, яка уже віднесена позивачем як сплата ОСОБА_1 комісії в сумі 2 890,78 грн. (3 750 грн. - 859, 22 грн.) необхідно зарахувати як погашення відповідачем тіла кредиту, та за таких обрахунків стягнути з ОСОБА_1 21 893,04 грн. тіла кредиту (24 783,82 грн. - 2 890,78 грн.) (а.с. 129-132).
В судове засідання позивач явку представника не забезпечив. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, на спростування розрахунку, здійсненого представинком відповідача в запереченні на відповідь на відзив не надав.
Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов від 03.01.2025 та у письмовому запереченні від 10.01.2025, просили відмовити у задоволенні позову в частині стягнення процентів та комісії.
Суд, заслухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 27.01.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 441321-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,8647 процентів за кожен день користування Кредитом.
Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що термін дії до 14.07.2022.
Договір про надання кредиту від 27.01.2022 року № 441321-КС-002 відповідачем підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) G-1135, 27.01.2022 16:16:40, що підтверджується візуальною формою.
Відповідач ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором «G-7043», що підтверджується візуальною формою.
Таким чином, відповідач отримала 27.01.2022 року кредит в сумі 25 000,00 грн, що підтверджується Анкетою клієнта від 09.06.2024, а також отриманою на підставі ухвали суду з АТ КБ «ПриватБанк» випискою про рух коштів за договором № б/н за період з 27.01.2022 по 14.07.2022.
Часткове погашення відповідачкою тіла кредиту підтверджується не тільки розрахунком заборгованості, наданим позивачем, а й інформаційними довідками ТОВ "Платежі онлайн" (а.с. 124, зворот 124).
Згідно ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.
Суд вважає, що товариство виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а остання користувалася кредитними коштами, проте не належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість.
Щодо вирішення вимоги про стягнення суми прострочених платежів за комісією в розмірі 859,22 грн, яка визначена п. 1 кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, та суми сплаченої нею як комісія згідно розрахунку 2890,78 (а.с. 17 зворот) суд зазначає таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця суми прострочених платежів за комісією в розмірі 859,22 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати ОСОБА_1 боржником за цим платежем.
Крім того, відповідачем в лютому 2022 року було здійснено платежі на рахунок позивачу як комісія в сумі 1337,3 грн (10.02.2022) та 1553,48 (24.02.2022), тобто на суму 2890,76грн. (а.с. 11, зворот а.с. 17)
Наданий представником відповідача розрахунок перевірений судом, представник позивача для спростування такої суми в судове засідання не з`явився.
Що стосується аргументу позивача, що вона з поважних причин не змогла сплатити своєчасно заборгованість за тілом кредиту, суд вважає його неслушним, оскільки форс-мажорні обставини можуть впливати лише на відповідальність за неналежне виконання обов`язків за договором, тоді як позивачем ставилися вимоги про стягнення процентів, які є умовою самого кредитного договору.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 2085,92 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27 січня 2025 року.
Суддя Лохвицького
районного суду Людмила ЦІМБОТА