Справа № 755/674/25
УХВАЛА

іменем України

"24" січня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

в с т а н о в и в:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» через підсистему Електронний суд звернулось до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж три дні з дня отримання заявником ухвали.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем додано до позовної заяви платіжну інструкцію № від 18 жовтня 2024 року на суму 3 028 грн.

Згідно з ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

З позовної заяви, а також згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі документообігу суду, судом встановлено, що платіжну інструкцію № від 18 жовтня 2024 року на суму 3 028 грн, використано позивачем при поданні позовної заяви в межах справи № 755/21276/24, де ухвалою суду від 16 грудня 2024 року повернуто позовну заяву позивачу.

Суд зазначає, що доданий до цієї позовної заяви доказ сплати судового збору не є належним, оскільки був використаний в межах іншої справи та зарахований при поданні іншого позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Таким чином, використовуючи однин й той самий документ про сплату судового збору, позивач не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору в межах справи № 755/21276/24 в будь-який час, в тому числі і після розгляду повторно поданої позовної заяви.

Крім того, у постанові від 13.02.2019 Верховний Суд у справі № 1540/3297/18 встановивши, що на підтвердження доказів сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви у цій справі було подано платіжне доручення від 16.05.2018 № 707, яке раніше позивач додавав до первісної позовної заяви у справі № 815/2416/18, та суд повернув позовну заяву у останній справі, дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що повторно поданий той же платіжний документ про сплату збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання повторної позовної заяви.

Зважаючи на викладене, суд зауважує, що неможливість використання документа про сплату судового збору, який подавався до первинної позовної заяви, яку суд повернув позивачу, не обмежує та не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була йому повернута.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №9901/447/21.

Тому позивачу необхідно долучити до позовних матеріалів докази сплати ним судового збору у розмірі 3 028 грн.

Крім того, згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Позивачем додано до матеріалів справи доказ надсилання на адресу відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копії поданих до суду документів.

Однак, згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Тому позивачу необхідно додати доказ надсилання на адресу відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .) копій поданих до суду документів.

22 січня 2025 року на усунення недоліків позовної заяви заявником надано докази сплати судового збору. Однак, заявником залишено поза увагою необхідність надання доказ надсилання на адресу відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .) копій поданих до суду документів.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 20 січня 2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 185, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій вважати такою, що не подана та повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна