Справа № 134/304/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: представника позивача адвоката Глушкової О.І.,

представника відповідача адвоката Панасюка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні селища Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за заповітом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернувся до суду із позовом до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві померла ОСОБА_2 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 та згідно довідки старости Красносільського старостинського округу проживала там до дня своєї смерті. 11 грудня 2001 року остання склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та яким позивача призначено спадкоємцем всього майна. Таким чином він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 6421 га, кадастровий номер :05:002:0193, яка знаходиться на території Крижопільської селищної ради (колишньої Красносільської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області і належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 189926. Однак вказаний державний акт втрачено. Про що у місцевій газеті поміщено оголошення про визнання державного акту недійсним. У зв`язку із тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. з цієї підстави відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому за захистом своїх прав як спадкоємця він звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 6421 га, кадастровий номер :05:002:0193, яка знаходиться на території Крижопільської селищної ради (колишньої Красносільської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області і належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 189926.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Вирішено питання про витребування доказів.

29.02.2024 року із Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкові справи за 2005 рік передані на зберігання до Вінницького обласного державного нотаріального архіву.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року було витребувано із Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкову справу, яка заведена щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2

04.04.2024 року із Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла відповідь про те, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Крижопільської державної нотаріальної контори Вінницької області за 2005-2006 роки, які знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , по фонду Крижопільської державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року було задоволено клопотання представника позивача про повернення до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 16.07.2024 року було прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, доповнити позов ще однією позовною вимогою, а саме: встановити факт постійного спільного проживання позивача із його тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2000 року до дня її смерті, та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог. Вирішено питання про витребування доказів та допит свідків.

22.07.2024 року із Крижопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано відповідь що актових записів про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не виявлено. Із Державного архіву Вінницької області на виконання ухвали суду від 12 вересня 2024 року надано актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та повідомлено, що неможливо видати копію запису про народження ОСОБА_2 , оскільки книг актових записів про народження громадян по с. Красносілка Крижопільського району Вінницької області за 1921 рік в архіві на зберіганні не має.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

25.11.2024 року на виконання ухвали суду від 05.11.2024 року від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла Інформаційна довідка зі спадкового реєстру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , вона була сестрою матері позивача. Тітка була зареєстрована та проживала в с. Красносілка, проживала одиноко, своєї сім`ї не мала. Крім родичів, а саме: її рідної сестри ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, та племінника ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, у неї більше нікого не було. І коли вона захворіла, позивач у 2000 році забрав її до себе в місто Київ проживати, оскільки будинок в якому вона проживала в с. Красносілка був уже не придатний для проживання, а інших родичів щоб її доглядали і взяли до себе проживати не було. Позивач доглядав тітку до самої її смерті. У 2001 році тітка у м. Києві склала заповіт на свого племінника. Враховуючи те, що ОСОБА_2 , була зареєстрована в с. Красносілка, а проживала в м. Києві у позивача, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Факт спільного проживання тітки і племінника підтверджують свідки. У зв`язку із тим, що державний акт на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності втрачено, тому немає можливості оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, про що і надана відмова нотаріусом. Оскільки іншого способу захистити свої права як спадкоємця, окрім звернення до суду не має, тому просить задовольнити позовні вимоги викладені у позові та в заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві померла ОСОБА_2 .

За життя, а саме: 11 грудня 2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, та заповідала на випадок своєї смерті усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося ОСОБА_1 . Даний заповіт складений у м. Києві та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не була заведена, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 79069620 від 08.11.2024 року, що свідчить про те, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Згідно довідок № 265 від 17.10.2023 року та № 266 від 17.10.2023 року, які видані старостою Красносільського старостинського округу Крижопільської селищної ради Василишена О.В., була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 і окрім неї інших членів сім`ї не було.

Як вбачається із копії державного акту серії ВН № 189926 ОСОБА_2 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6421 га, кадастровий номер :05:002:0193, на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, державний акт виданий на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 21.09.2004 року № 210. Дана інформація підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 27.12.2023 року. Відповідно до витягу № НВ-023 від 27.12.2023 року із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок земельна ділянка із кадастровим номером :05:002:0193 має нормативну грошову оцінку в розмірі 54362,69 гривень

Даний державний акт втрачено, про що розміщено оголошення в газеті «Сільські новини» № 1 від 03.01.2024 року.

Разом з тим, факт спільного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили свідки.

Так, свідок ОСОБА_4 дала суду наступні покази: вона була односельчанкою ОСОБА_2 , остання була рідною тіткою ОСОБА_1 . З даною сім`єю є далекими родичами і вона знає, що ОСОБА_1 забрав тітку до себе в м. Київ, за місцем свого проживання і доглядав за нею до її смерті, померла вона в 2005 року. Коли ОСОБА_1 приїжджав в село і вони бачились, то він розповідав про тітку, про її здоров`я, що вона проживає у нього.

Свідок ОСОБА_5 дав суду наступні покази: він був односельчанином ОСОБА_2 та її рідної сестри ОСОБА_3 . Підтвердив і той факт, що ОСОБА_2 була рідною тіткою для ОСОБА_1 , рідні у неї не було, і коли вона захворіла, то у 2000 році останній забрав її до себе жити у м. Київ. Мати свідка з ОСОБА_2 спілкувалася по телефону коли та була в м. Києві, то остання розповідала, що живе у племінника, який піклується про нею, скарг він неї на ОСОБА_1 не надходило, вона була задоволена турботою про себе. Коли ОСОБА_1 приїжджав у село, то він із ним спілкувався, завжди питав у нього як тітка поживає, він розказував про те як вона поживає, як у неї здоров`я. Тітка померла у 2005 році.

Як вбачається із довідки № 20/01-16 від 13.02.2024 року, яка видана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. ОСОБА_1 видати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом не представляється можливим, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини».

Надані позивачем докази доводять, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживав разом з останньою за однією адресою: АДРЕСА_2 , а саме за місцем проживання самого ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт постійного проживання з померлою ОСОБА_2 , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що факт спільного проживання позивача з спадкодавцем є доведеним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну ділянку.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається із матеріалів справи позивач є спадкоємцем за заповітом, однак позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність у спадкодавця ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права.

Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, то Крижопільська селищна рада є належним відповідачем у справі.

Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивачка позбавлена можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.

Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягає судовому захисту.

Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду не було здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які б прийняли спадщину, чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі не надав заперечень на позов, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , що б диспропорційно вплинуло на принцип «справедливості» при вирішенні даної справи.

З огляду на те, що в судовому засіданні доведено факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, належність спадкового майна померлій, відсутність інших спадкоємців першої черги, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за заповітом задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем, його тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини (а саме з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6421 га, кадастровий номер :05:002:0193, на території Крижопільської селищної ради Тульчинського району (раніше Красносільської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 189926, виданий на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 21.09.2004 року № 210 на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада, юридична адреса: вул. Героїв України, 59, селище Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, .

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2025 року.

Суддя