Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/674/25
Провадження № 2-з/711/3/25
У Х В А Л А

27.01.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Ковдій Іриною Сергіївною, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ковдій Ірину Сергіївну, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 з 04.03.2004 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до неї про розірвання шлюбу (справа № 711/263/25).

Як зазначено, за час перебування у шлюбі вони 26.01.2005 придбали за спільні кошти квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує, що між нею та ОСОБА_2 на теперішній час відбуваються постійні конфлікти. ОСОБА_2 постійно погрожує їй про відчуження вказаної вище квартири без її згоди. Крім того, ОСОБА_2 , при цьому, вчиняє відносно неї домашнє насильство, внаслідок чого вона не може проживати у себе вдома. Факт домашнього насильства підтверджується тим, що на теперішній час у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали за фактом домашнього насильства (справа № 711/632/25).

У заяві також зазначено, що предметом майбутнього позову буде визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири.

Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2025, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , та враховуючи той факт, що на теперішній час триває розгляд цивільної справи про розлучення подружжя та розгляд матеріалів про домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , як вказує заявник, існує реальна загроза відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , щоб таким чином, позбавити її можливості розпорядитися своєю часткою майна на власний розсуд та у подальшому покласти на неї тягар повернення квартири від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення її порушених прав.

Станом на 24.01.2024 середня ринкова ціна за кв.м становить 33 840 грн. (відповідно до даних dim.ria). Оскільки квартира має площу 50,9 кв.м, тому середня ринкова її ціна становить 1 722 456 грн. При подачі позову буде зроблено оцінку майна відповідним спеціалістом у даній галузі.

Таким чином, на її думку, накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , є співмірним із майбутніми заявленими позовними вимогами, зазначений захід забезпечення знаходиться у прямому зв`язку із предметом позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду, тому з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, з метою уникнення порушення її прав вважає за необхідне накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_2 , чи будь-яким іншим особам відчужувати спірне нерухоме майно до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у заяві, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя не подана до суду, а лише має намір заявник звернутися з таким позовом до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90 гс 20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88 цс 20) зазначила, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи доводи, що викладені у заяві, ОСОБА_1 вказує про порушення ОСОБА_2 її майнового права, зокрема права спільної сумісної власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка від 23.01.2025) власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу № 3870 від 23.06.2005, посвідченого приватним нотаріусом Міняйло І.П.

При цьому, за даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 04.03.2004, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04.03.2004 одружились, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 235. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 .

Тобто, вказана вище квартира придбана під час перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі.

Слід зазначити, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Крім того, суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таким чином, з урахуванням підстав та змісту майбутнього позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про те, що є достатні підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи категорію справи, характер спірних правовідносин, предмет спору, який має намір заявник вирішити, шляхом звернення до суду із відповідним позовом про поділ спільного майна подружжя, обставини придбання нерухомого майна у період перебування у шлюбі, вчинення ОСОБА_2 активних дій, які свідчать про те, що він має намір відчужити нерухоме майно, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме, слід вжити заходи забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , і належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. На думку суду, такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у частині накладення арешту на нерухоме майно слід відмовити.

Крім того, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову, може унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, а також такий вид забезпечення позову сприятиме збереженню статусу та належності цього майна до закінчення розгляду справи по суті. Застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють відповідача та інших осіб права користування вказаним вище нерухомим майном до вирішення спору по суті.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які наведені у постанові від 19.02.2021 по справі № 643/12369/19.

Станом на 27.01.2025 підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено.

При цьому, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Ковдій Іриною Сергіївною, про забезпечення позову, - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, - квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 3165818).

В іншій частині відмовити.

Застосовані за цією ухвалою заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню об`єктом нерухомого майна.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. В іншому випадку заходи забезпечення позову будуть скасовані.

Суд може скасувати або змінити заходи забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 28.01.2028.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 27.01.2025.

Суддя: С. М. Позарецька