Справа № 127/2500/24
Провадження № 22-ц/801/72/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 рокуСправа № 127/2500/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/2500/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживача, визнання договору недійсним,

за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2024 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 11563,35 гривень, ухвалене у складі судді Вохмінової О. С, -

встановив:

В січні2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.01.2022 року № 442020-КС-002.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 442020-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

12.01.2022 року відповідач прийняла пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення договору про надання споживчого кредиту № 442020-КС-002 на умовах, визначених офертою.

Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8860 на номер телефону НОМЕР_1 (зазначений відповідачем ОСОБА_1 у анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено.

Сторони погодили те, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0, 86483209 процентів за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів; сторони погодити графік платежів.

Процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із врахування дня видачі кредиту до дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 442020-КС-002виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 28 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (реквізити картки були вказані позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 442020-КС-002 не виконала, тому станом на 09.01.2024 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 73 123,35 грн.

Дана сума складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 28 000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 40 923, 35 грн., суми прострочених платежів за комісією - 4 200 грн.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Бізнес позика» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 442020-КС-002 від 12.01.2022 року в загальній сумі 73 123, 35 грн. та судовий збір - 2 422, 40 грн.

10.06.2024 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживача, визнання договору недійсним (а.с. 151-153), який мотивувала тим, що встановлення кредитодавцями процентів у кредитних договорах не може бути свавільним, а має бути обґрунтованим в залежності від показників згідно ст. 1056-1 ЦК України та має бути наближеним до облікової ставки НБУ. З офіційної інформації НБУ станом на час укладення спірного кредитного договору вбачається, що облікова ставка НБУ становила 9%. А вказана у договорі реальна річна процентна ставка за користування кредитом - 3586, 48 % значно перевищує облікову ставку, встановлену НБУ. Крім того, кредит є споживчим, договір має укладатись із дотриманням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» і продавець не повинен використовувати умови, які є несправедливими, такими, що шкодять інтересам споживача. На думку ОСОБА_1 , умови про нарахування та сплату відсотків, які явно завищені, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Кредитним договором, зокрема, передбачено строк кредиту - 24 тижні, фіксована процентна ставка - 0, 86483209, комісія за надання кредиту - 4 200 грн, загальний розмір наданого кредиту - 28 000 грн., термін дії договору - до 29.06.2022 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 61 560 грн. На думку ОСОБА_1 , орієнтовна загальна вартість кредиту - 61 560 грн., більш ніж вдвічі від розміру кредиту, порушує критерії справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності, є несприятливою для споживача, порушує інтереси споживача. Крім того, вважає наявними підстави для визнання недійсним кредитного договору від 12.01.2022 року в цілому, оскільки договір оферти-акцепту не містить обов`язкових для договору умов, що передбачені, зокрема, Положенням про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженим постановою Правління НБУ № 113 від 03.11.2021 року.

Просила визнати недійсним договір про надання кредиту № 442020-КС-002 від 12.01.2022 року, укладений між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 як такий, що містить несправедливі умови та не відповідає актам цивільного законодавства.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» про визнання недійсним договору про надання кредиту від 12.01.2022 року № 442020-КС-002. Суд перейшов у даній справі до її розгляду за правилами загального позовного провадження згідно вимог ч. 4 ст. 193 ЦПК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2024 рокупозов ТОВ «Бізнес позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 442020-КС-002 про надання кредиту від 12.01.2022 року станом на 09.01.2024 року в загальній сумі 61 560 (шістдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн., а також судовий збір в сумі 2 034,82 грн.

В решті позову - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживача, визнання договору недійсним - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» подалоапеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 11563,35 гривеньта ухвалити нове рішення в цій частині, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошову суму в розмірі 11563,35 гривень заборгованості за договором про надання кредиту № 442020-КС-002 від 12.01.2022 року. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

У скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду в цій частині прийнято із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам, які мітяться в матеріалах справи, а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування такого рішення та прийняття нового про задоволення позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко Т.В. в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення апеляційної скарги, просила суд прийняти рішення, яким зменшити розмір заборгованості за кредитним договором в сумі 29159,76 гривень.

У судове засідання інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні 11 563,35 грн. що перевищує розмір процентів, тому в іншій частині рішення суду в силу ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволення позову в частині відмови у стягненні 11 563,35 грн., що перевищує розмір процентів суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданого позивачем розрахунку за цей самий період - з 26.01.2022 року до 29.06.2022 року заборгованість нарахована на суму 73 123,35 грн.

При цьому, в розрахунку не вказано, за якою процентною ставкою нараховані проценти на суму 40 923,35 грн., що на 11 563,35 грн. перевищує розмір процентів, погоджений між сторонами за умовами договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 442020-КС-002шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

12.01.2022 року відповідач прийняла пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення договору про надання споживчого кредиту № 442020-КС-002 на умовах, визначених офертою.

Позивач направив відповідачу ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8860 на номер телефону НОМЕР_1 (зазначений відповідачем у анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено.

Відповідач отримала кредитні кошти - 28 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Сторони погодили те, що кредит надається на 24 тижні.

Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0, 86483209 процентів за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів; сторони погодили графік платежів, згідно якого кредит - 28 000 грн., проценти за користування кредитом - 29 360 грн., комісія за надання кредиту - 4 200 грн., загалом - 61 560 грн.

Комісія за надання кредиту - 4 200 грн.

Загальний розмір наданого кредиту - 28 000 грн.

Термін дії договору - до 29.06.2022 року.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 61 560 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3586, 48 процентів.

Кредит - споживчий

У разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком, кредитодавець має право нараховувати штраф згідно умов п. 4 договору.

Сторони домовились, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитись від договору без пояснення причин, в тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 календарних днів. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з договором та сплатити проценти за період з дня одержання до дня їх повернення включно за ставкою, встановленою п. 1 цього договору (п.6).

Позичальник ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір (п. 7).

Позичальник ОСОБА_1 надала кредитодавцю дозвіл на збір, обробку, зберігання та поширення її персональних даних з метою оцінки платоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, надала дозвіл на відступлення права вимоги за договором тощо (п.8).

Зокрема, ОСОБА_1 обрала для комунікації та взаємодії за цим договором засіб зв`язку: за номером телефону НОМЕР_1 та шляхом використання програмного забезпечення або технологій без залучення працівників кредитодавця тощо (п.9).

Згідно п.10, ОСОБА_1 підтвердила, що до укладення договору отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця.

Сторонами погоджено, що договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами (п.12).

Невід`ємною частиною цього договору є додаток № 1 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору (п. 13).

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 442020-КС-002 виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 28 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (реквізити картки були вказані позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).

Процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із врахування дня видачі кредиту до дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

У разі дотримання графіку платежів, сторонами погоджено, що останній з 12-ти платежів мав бути сплачений 29.06.2022 року.

З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 09.08.2024 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (ІВАNUA4283643) (а.с. 201).

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 12.01.2022 року по 09.01.2024 року, 12.01.2022 року їй зарахований переказ на картку в сумі 20 000 грн. та в сумі 8 000 грн. (два транша) (а.с. 202-208).

Перерахування коштів ТОВ «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 за кредитним договором від12.01.2022 року № 442020-КС-002 в розмірі 20 000 грн. та 8 000 грн. підтверджено квитанціями (а.с. 9, 10).

Згідно цієї ж виписки 13.01.2022 року ОСОБА_1 розпорядилась вказаними коштами і здійснила обмін 27 855,15 грн. на валюту - 1 000 доларів США (USD).

Протягом 14 календарних днів з дня укладення договору ОСОБА_1 не відмовилась від договору.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про споживче кредитування» в редакції станом на момент укладення договору.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», д ля ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У разі створення електронного документа з використанням більш як одного електронного підпису та/або більш як однієї електронної печатки його створення завершується накладанням електронного підпису або електронної печатки останнім підписувачем чи створювачем електронної печатки відповідно до технології створення такого електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами. Порядок використання електронного підпису у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю на яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг визначається Національним банком України.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Статтею 530 ЦК України визначено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Отже, позивач надав належні і допустимі докази укладення 12.01.2022 року з ОСОБА_1 кредитного договору № 442020-КС-002 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 28 000 грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 09.01.2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.01.2022 року № 442020-КС-002 становить 73 123, 35 грн.

Дана сума складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 28 000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 40 923, 35 грн., суми прострочених платежів за комісією - 4200 грн.

Дана заборгованість підлягає частковому стягненню з відповідача.

Так, згідно графіку платежів по договору про надання кредиту від 12.01.2022 року № 442020-КС-002, орієнтовна загальна вартість наданого на 24 тижні кредиту (за період з 26.01.2022 року до 29.06.2022 року) становить 61 560 грн.

Дана сума складається з: загального розміру кредиту - 28 000 грн., процентів за користування кредитом - 29 360 грн., комісії за надання кредиту - 4 200 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку за цей самий період - з 26.01.2022 року до 29.06.2022 року заборгованість нарахована на суму 73 123,35 грн.

При цьому, в розрахунку не вказано, за якою процентною ставкою нараховані проценти на суму 40 923,35 грн., що на 11 563,35 грн. перевищує розмір процентів, погоджений між сторонами за умовами договору.

За прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком, кредитор має право нарахувати штраф за кожний випадок такого порушення строку сплати на початок наступного дня, розмір якого встановлений договором (п. 4 договору), а не збільшувати розмір процентів.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 61 560 грн., яка відповідає загальній вартості кредиту, погодженій сторонами за умовами договору.

Таким чином з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині . відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 11563,35 гривень.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2024 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 11563,35 гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун