єдиний унікальний номер справи 531/1189/23
номер провадження 2-во/531/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого - судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Анни Володимирівни про виправлення помилки у виконавчому документі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Анна Володимирівна звернулася із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі № 531/1189/23 від 04.11.2024 року, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, відповідно до якого необхідно компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн. зі сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви, а саме просила: зазначити правильне найменування боржника та вказати «Держава» замість помилкового «ДСА України»; прибрати не вірну (зайву) інформацію щодо ідентифікаційного коду суб`єкта господарської діяльності (для юридичних осіб), реєстраційного номеру облікової картки платника податків (індивідуального ідентифікаційного номера), адреси (постійного або останнього місця проживання боржника).

Згідно ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви (ч. 3 ст. 432 ЦПК України).

Вивчивши заяву про виправлення помилки та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про виправлення помилки з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Карлівського районного суду Полтавської області перебувала на розгляді цивільна справа № 531/1189/23 за позовом ОСОБА_2 , за участі представника позивача адвоката Яковенка Григорія Миколайовича, до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , за участі представника адвоката Ключенкової Христини Владиславівни, до ОСОБА_2 , за участю третьої особи 1: служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, за участю третьої особи 2: служби у справах дітей виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визначення місця проживання дітей.

20 жовтня 2023 року рішенням Карлівського районного суду Полтавської області позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено, а саме: визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

17 квітня 2024 року постановою Полтавського апеляційного суду у цивільній справі №531/1189/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20.10.2023,було задоволено, а саме: рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20.10.2023 скасовано та ухвалено нове рішення; у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про визначення місця проживання дітей задоволено; визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за місцем орендованого житла: АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1610,41 грн.

Додатковим рішенням Полтавського апеляційного суду від 27.05.2024 у цивільній справі №531/1189/23 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково:стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду даної справи, у розмірі 16 000 грн.; компенсовано за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн. зі сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви; в іншій частині заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишено без задоволення.

07 серпня 2024 року постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у цивільній справі № 531/1189/23 касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник адвокат Литовченко Роман Вікторович, було залишено без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року залишено без змін.

04 листопада 2024 року Карлівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист по справі №5311189/23, яким передбачено компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 1073,60 грн зі сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви.

При зверненні ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Полтавській області щодо повернення за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, сплаченого судового збору при подачі зустрічної позовної заяви у розмірі 1073,60 грн, їй було повідомлено, що у виконавчому листі Карлівського районного суду Полтавської області від 04.11.2024 у справі №531/1189/23 боржником є Державна судова адміністрація України. Але, у резолютивній частині виконавчого листа визначено, що судовий збір компенсувати за рахунок держави. Тому, у виконавчому листі, боржником є Держава, на яку покладається обов`язок щодо виконання судового рішення згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідь №04-22-10/13474 від 28.11.2024). Також даною відповіддю було зазначено, що виконавчий документ містить не вірну (зайву) інформацію щодо ідентифікаційного коду суб`єкта господарської діяльності (для юридичних осіб), реєстраційного номеру облікової картки платника податків (індивідуального ідентифікаційного номера), адреси (постійного або останнього місця проживання боржника).

Отже, під час звернення судового рішення до виконання було встановлено, що при оформленні виконавчого листа було допущено помилки при зазначені боржником «ДСА України» та його ідентифікуючих даних.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року (заява №18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - пункт 53.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02), позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилом ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Судом встановлено, що при видачі виконавчого листа від 04.11.2024 у справі №531/1189/23 було допущено описку у написанні найменування боржника, зазначено «ДСА України» замість правильного «Держава» та вказано не вірну (зайву) інформацію у графі «ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (індивідуального ідентифікаційного номера)», «адреса (постійне або останнє місця проживання боржника)».

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням обставин, на які посилається представник заявника, суд вважає можливим задовольнити заяву, шляхом виправлення помилки у виконавчому листі від 04.11.2024 у справі №531/1189/23, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, відповідно до якого необхідно компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн. зі сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви.

Керуючись ст. ст.260,353-354, 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Анни Володимирівни про виправлення помилки у виконавчому документі - задовольнити.

Виправити помилку у виконавчому листі від 04.11.2024 у справі №531/1189/23, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, відповідно до якого необхідно компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн. зі сплати судового збору при подачі зустрічної позовної заяви,

зазначивши правильне найменування боржника «Держава» замість помилкового «ДСА України»;

виключивши не вірну (зайву) інформацію у графі: «ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (індивідуального ідентифікаційного номера)», «адреса (постійне або останнє місця проживання боржника)».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М. С. Попов