Провадження №2-ві/359/1/25
УХВАЛА

29 січня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відвід судді Муранової-Лесів І.В. від розгляду цивільної справи.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»). В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2023 року (а.с.106 т.1) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Мурановій-Лесів І.В.

Захарова О.М. подала заяву про відвід означеного судді під час судового засідання, що проводилось 21 січня 2025 року. Ця обставина свідчить про те, що повноваження на розгляд питання про відвід судді покладаються на суддю Муранову-Лесів І.В., а не іншого суддю, визначеного в порядку ст.33 ЦПК України. Тому видається очевидним, що у судді Семенюти О.Ю. відсутні повноваження на розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді. Крім того, ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2025 року (а.с.181-183 т.2) вже було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Повторний розгляд питання про відвід судді Муранової-Лесів І.В. призведе до порушення принципу юридичної визначеності як одного з основних елементів верховенства права.

З огляду на це суддя висновує про відсутність підстав для відводу судді Муранової-Лесів І.В. від розгляду цивільної справи. Тому у задоволенні заяви, поданої ОСОБА_1 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовити.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Ю. Семенюта