Справа № 755/7784/13-ц
Провадження № 6/638/106/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого Цвіри Д.М., за участю секретаря судового засідання Сікорського А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харків, заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому документі, -

В С Т А Н О В И В :

АТ «Сенс Банк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова із вищевказаною заявою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 16.07.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва видано два виконавчі листи № 755/7784/13ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором кредиту № 860/13-27/18/3/8- 485 від 12.09.2008 року у сумі 2 370 805 (два мільйони триста сімдесят тисячі, вісімсот п`ять) грн 72 коп., третейського збору у сумі 24 108 грн 06 коп. та судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн 40 коп.

13.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 755/7784/13ц, де боржником зазначається ОСОБА_2 , Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 51971026.

08.02.2024 року старшим державним виконавцем Пархоменко Наталією Вікторівною, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

13.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 755/7784/13ц, де боржником зазначається ОСОБА_1 , Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 51970931.

13.02.2024 року старшим державним виконавцем Пархоменко Наталією Вікторівною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

На даний час виконавчі листи не перебувають на виконані. Строки пред`явлення виконавчих листів до виконання не пропущено.

На підставі Передавального акту від 11.10.2019 року, затвердженого рішенням єдиного акціонера ПАТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року за №5/2019 та рішенням загальних зборів акціонерів AT «Альфа-Банк», протоколу №4/2019 від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає в AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. Відповідні зміни внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частинами 1, 5 ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного держаного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» банк або банки мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з підпунктом «г» пункту 11 частини четвертої статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, що не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку- правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення банку, що приєднується. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку- правонаступника.

Отже, Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спрощення процедур реорганізації та капіталізації саме банків, встановлені виключення щодо застосування вищевказаних загальних норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 909/1411/13, від 08.09.2020 року у справі № 910/58.

Вказана правова позиція також застосовувалася Верховним Судом при вирішенні питання заміни сторони у справі правонаступником за заявами AT "Альфа-Банк поданими до Касаційного суду, зокрема ухвалами: від 23.01.2020 року у справі № 873/41/19, від 27.01.2026 року в справі № 910/143 03/18, від 16.06.2020 року у справі № 910/7020/19, якими встановлено фактичні обставини щодо переходу прав та обов`язків від AT «Укрсоцбанк» до AT «Альфа Банк» яке в подальшому змінило назву на AT «Сенс Банк».

Відтак, відповідно до ч. 4 cт. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав і обов`язків AT «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у AT «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме -з 15.10.2019 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів AT «Альфа- Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

В подальшому відомості про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк» та відповідно припинення AT «Укрсоцбанк» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30.11.2022 року AT «Альфа-Банк» було змінено найменування на AT «Сенс Банк», про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості, про те, що AT «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» (витяг з ЄДРПОУ додається).

Окрім цього, відомості щодо правонаступництва AT «Сенс Банк» за AT «Укрсоцбанк» містяться в статуті AT «Сенс Банк», погодженого Національним банком України.

З огляду на вище сказане вбачається, що до AT «Сенс Банк» перейшли всі права та обов`язки Первісного стягувана у цивільному зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору № 860/13-27/18/3/8-485 від 12.09.2008 року.

Учасники справи та заінтересовані особи, у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Неявка зазначених осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (ч. 3 ст. 442 ЦПК України). В своїй заяві про заміну стягувача, заявником заявлене клопотання про розгляд справи без участі.

Клопотань про відкладення судового засідання, від учасників справи та заінтересованих осіб до суду також не надходило.

Розглянувши заяву та матеріали справи, судом набуває наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) було визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї норми законодавства строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року регулює загальні строки виконавчого провадження та визначає, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стаття 12 цього Закону - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Частиною 1 цієї статті визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Положеннями частини 4 цієї статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Велика Палата Верховного суду у постанові 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 вказала на наступне.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав стягувача на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Якщо виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

З наведених обставин вбачається, що що 16.07.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва видано два виконавчі листи № 755/7784/13ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором кредиту № 860/13-27/18/3/8- 485 від 12.09.2008 року у сумі 2 370 805 (два мільйони триста сімдесят тисячі, вісімсот п`ять) грн 72 коп., третейського збору у сумі 24 108 грн 06 коп. та судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн 40 коп.

13.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 755/7784/13ц, де боржником зазначається ОСОБА_2 , Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 51971026.

08.02.2024 року старшим державним виконавцем Пархоменко Наталією Вікторівною, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

13.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 755/7784/13ц, де боржником зазначається ОСОБА_1 , Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 51970931.

13.02.2024 року старшим державним виконавцем Пархоменко Наталією Вікторівною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

Матеріали справи не містять доказів, які б давали суду підстави вважати, що строк в один рік на пред`явлення виконавчих листів не пропущено.

Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав можливості відкриття виконавчого провадження, яке на час вирішення питання судом першої інстанції не було відкрито, позбавлене процесуальної мети. Таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що доводи представника заявника, що строки пред`явлення виконавчих листів до виконання не пропущено, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 510, 512, 514 ЦК України, ст.ст. 260, 442 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому документі - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра