РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА Вінниця» про визнання сторонами умов договору,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив визнати безперечним факт укладення письмового договору 02.01.2019; визнати, що умови цього договору почали виконуватись з дати, зазначеної споживачем згідно розділу 13.08.2022; визнати, що згідно розміщеного на офіційному ВЕБ-сайті президента України висловився , що деякі судді України ухвалюють неправомірні рішення, в зв`язку з їх безнаказаністю.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 02.01.2019 між сторонами укладено письмовий договір постачання енергії, в якому зазначено право споживача отримувати електроенергію на умовах визначених у договорі та обов`язок відповідача ТОВ «Енера Вінниця» надавати інформацію споживачу про його права та обов`язки згідно цього договору.

Ухвалою судді від 29.11.2024 відкрито провадження та призначено судове засідання.

Представник відповідача ТОВ «Енера-Вінниця» Топольницький А.Й. подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, вважає їх безпідставними та не обґрунтованими, заперечує проти їх задоволення та вважає, що цей позов не підлягає задоволенню. ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. № 429 - знаходиться у вільному доступі), починаючи з 01.01.2019 року. Відповідач здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено Відповідачем у судах першої та другої інстанції по справах №130/893/20 та №130/2553/19. Так судами в рамках розгляду вказаних справ встановлено, що ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору приєднання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії на оплати виставлених рахунків, починаючи з 01.01.2019. Таким чином, факт укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є безспірним, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідач повідомляє суд, що інших договорів про постачання електричної енергії за вказаною адресою споживача, укладених між ОСОБА_1 та відповідачем немає. Щодо обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав зазначив таке. Надаючи заперечення на позовну заяву, вважаємо, що спосіб захисту, обраний позивачем у даному випадку є не належним та не ефективним, оскільки застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Відповідач наголошує, що у даному випадку права споживача не було порушено, а спосіб захисту є не належним та не ефективним, оскільки факт наявності між сторонами договірних правовідносин встановлено рішеннями судів першої та другої інстанції по справах №130/893/20 та №130/2553/19. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19). При цьому задоволення заявленої у цій справі позовної вимоги не здатне поновити майнову сферу позивача, а тому така вимога не відповідає ефективному способу захисту. За таких обставин, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не обґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані учасниками справи у її матеріалах докази, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Суд не приймає до уваги долучену до позову копію договору про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2019 року (а.с.2-6), так як вона не завірена належним чином.

Поданою до ТОВ "Енера Вінниця" 17.09.2021 року заявою позивач ОСОБА_1 просив надати йому заяву-приєднання (а.с.10).

Заявою, поданою до ТОВ "Енера Вінниця" 06.09.2021 року, позивач ОСОБА_1 просив надати йому письмовий договір, підписаний вказаними сторонами 02.01.2019 року (а.с.3).

Згідно копії листа від 06.07.2022 року ТОВ "Енера Вінниця" направлено позивачу письмовий примірник договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з додатками підписаний стороною постачальника (а.с.7).

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 ЦК України, серед решти за приписами частини другої якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до положень ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги включають, зокрема електропостачання.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (Правила).

За змістом п.1.1.1 Правил учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Власник електричних мереж юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії (п.1.1.2 Правил).

У відповідності до п.8 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин 01.01.2019 року, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п.1.2.8 розділу 1 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

З урахуванням викладеного суд визначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим слід відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.01.2025.

Суддя