Справа № 758/3774/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі судді Петрова Д.В., вивчивши матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ярош Людмили Валеріївни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 758/3774/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ярош Л.В. звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 758/3774/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обгрунтування заявлених вимог представник заявника зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 у справі № 758/3774/21 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

25 жовтня 2021 на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на підставі якого, Подільським ВДВС у м. Києва було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, яке на даний час перебуває в стані виконання.

Відповідач вважає, що його обов`язок сплачувати аліменти на користь позивачки припинився, а отже виконавчий лист від 25 жовтня 2021 у справі № 758/3774/21 про стягнення з нього аліментів на користь Позивачки має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із наступним.

На момент постановлення судового рішення від 27 липня 2021 у справі 758/3774/21 малолітня донька сторін проживала разом з матір`ю (позивачкою), у зв`язку чим, аліменти на її утримання правильно були стягнуті судом з відповідача на користь позивачки.

05.01.2022 року доньці сторін виповнилося 14 років і відповідно до ст. 29 ЦК України та ст. 160 СК України вона набула право самостійно визначити місце проживання з одним із батьків.

В січні 2023 року неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 самостійно визначила місце свого постійного проживання разом з батьком (відповідачем), що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2024 року.

Таким чином, починаючи з 01.02.2023 року Відповідач вважається таким, що виконує свій передбачений законом обов`язок утримувати свою доньку - напряму забезпечуючи її потребу в житлі, харчуванні, одязі, навчанні та кишенькових грошах, а його обов`язок сплачувати аліменти на утримання доньки на користь позивачки у зв`язку із цим припинився.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що питання про встановлення факту припинення його обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки на користь колишньої дружини (позивачки) має вирішуватися в порядку передбаченому ст. 432 ЦПК України саме в межах провадження по тій цивільній справі, за результатами розгляду якої на нього був покладений обов`язок їх сплати.

Учасники справи про день, час та місце розгляду заяві повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 у справі № 758/3774/21 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

25 жовтня 2021 на виконання вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на підставі якого, Подільським ВДВС у м. Києва було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, яке на даний час перебуває в стані виконання.

Відповідач вважає, що його обов`язок сплачувати аліменти на користь позивачки припинився, а отже виконавчий лист від 25 жовтня 2021 у справі № 758/3774/21 про стягнення з нього аліментів на користь Позивачки має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із наступним.

На момент постановлення судового рішення від 27 липня 2021 у справі 758/3774/21 малолітня донька сторін проживала разом з матір`ю (позивачкою), у зв`язку чим, аліменти на її утримання правильно були стягнуті судом з відповідача на користь позивачки.

05.01.2022 року доньці сторін виповнилося 14 років і відповідно до ст. 29 ЦК України та ст. 160 СК України вона набула право самостійно визначити місце проживання з одним із батьків.

В січні 2023 року неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 самостійно визначила місце свого постійного проживання разом з батьком (відповідачем), що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу заявник посилається на те, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 самостійно визначила місце свого постійного проживання разом з батьком (відповідачем), що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2024 року.

Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки, посилаючись на те, що неповнолітня дитина, проживає разом з ним, ОСОБА_1 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом позовної ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У Постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 визначено, що підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Між тим з таким позовом заявник не звертався, а подав заяву про визнання виконавчого документу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ярош Людмили Валеріївни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 758/3774/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ярош Людмили Валеріївни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 758/3774/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ