Провадження № 2/202/1190/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно в порядку набувальної давності.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 1996 року він проживав разом зі своїм дідом ОСОБА_2 у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті у 2003 році діда ОСОБА_2 у сараї позивач виявив мотоцикл, марки К-125 виробництва 1955 року, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . Починаючи з 2003 року інший власник мотоцикла не знайшовся, а тому позивач 21 рік володіє зазначеним мотоциклом, ремонтує його та обслуговує. Згідно листа Головного Центру МВС № 31/83231-30059-2024 від 11.10.2024 року, наданого на його запит вбачається, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про реєстрацію транспортного засобу мотоциклу марки К-125 рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник Головного сервісного центру МВС в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення в яких зазначав, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Вичерпний перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, визначено пунктом 8 Порядку № 1388. Станом на 01 листопада 2024 року відсутня інформація щодо реєстраційних дій пов`язаних із мотоциклом марки К-125, виробництва 1955 року, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 в ЄДРТЗ. З огляду на позовні вимоги, ГСЦ МВС не порушував (не порушує) та не оспорює права чи законні інтереси позивача.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно листа Головного сервісного центру МВСвід 11 жовтня 2024 року № 31/83231-30059-2024 на запит ОСОБА_1 надано інформацію щодо відсутності відомостей про реєстрацію мотоциклу марки К-125, виробництва 1955 року, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 в ЄДРТЗ станом на 10 жовтня 2024 року.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 14.10.2024 року, транспортний засіб, який знаходиться у позивача, є мотоциклом марки «К-125», 1955 року виробництва, об?єм двигуна НОМЕР_3 , колір синій. Вартість даного мотоцикла становить 23 410 гривень.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Добросовісне заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України слід розуміти так, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування у цій справі), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє майном понад 5 років та відсутні будь-які заперечення та претензії з боку відповідача, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на мотоцикл за набувальною давністю.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.12.2024, є дата складення повного судового рішення 16.01.2025.

Керуючись ст. ст.12,13,81,89,263-265,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності за набувальною давністю на транспортний засіб - мотоцикл марки К-125, 1955 року випуску, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складений 16.01.2025.

Суддя Г.В. Бєсєда