Справа №: 671/1859/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 січня 2025 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 200510782 від 21.04.2016 року в розмірі 47292 грн. 46 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 21.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200510782 щодо кредитування (далі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику на умовах повернення, платності, строковості у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн., з встановленим строком користування з 21.04.2016 року по 21.04.2019 рік, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, проте відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Зазначає, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, однак відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 23.08.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором становить 30983 грн. 92 коп., з яких: 10131 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 20852 грн 48 коп. заборгованість за відсотками. Вказує, що заборгованість розрахована станом дату укладання договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до додатку до договору - реєстру кредитних договорів. Позивач просить поновити строк позовної давності та стягнути з відповідачки заборгованність за кредитним договором №200510782 від 21.04.2016 року в розмірі 47292 грн. 46 коп., з яких 30983 грн. 92 коп. - сума заборгованості за кредитом, 13516 грн. 54 коп. сума інфляційних втрат, 2792 грн. 00 коп. -3% річних, а також судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, в разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідачка, яка про час, місце та дату судового засідання повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилася. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200510782 щодо кредитування (далі кредитний договір) шляхом подання ОСОБА_1 до банку заяви (оферти) №200510782.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику на умовах повернення, платності, строковості у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн., з встановленим строком користування з 21.04.2016 року по 21.04.2019 рік, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Під час укладення кредитного договору № 200510782 від 21.04.2016 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

На виконання умов укладеного договору № 200510782 від 21.04.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» видав відповідачці банківську карту та надав їй кредитні кошти в сумі 10200 грн 00 коп.

21.04.2016 між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «М-ЛАЙФ», від імені якого діяв повірений ПАТ «Банк Михайлівський», укладеного договір добровільного страхування життя.

Заява (оферта) № 200510782 від 21.04.2016 року, анкета від 21.04.2016 року, довідка про умови кредитування та сукупну вартість споживчого кредиту в рамках корткового продукту ІНФОРМАЦІЯ_1 неімена/зарплатна), договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський», тарифи по продукту Platinum Cash Back/зарплатна) підписані відповідачкою власноручно 21.04.2016 року (а.с. 23,25, 27, 28-29, 30-31).

Із банківської виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що станом на 04.11.2019 року залишок її боргу за наданим кредитом становить 10131 грн. 44 коп.

Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у відповідачки утворилася заборгованість.

Згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (а.с. 35-38).

Відповідно до витягу з реєстру боржників ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року заборгованність ОСОБА_1 за кредитним договором № 200510782 від 21.04.2016 року становить 30983 грн. 92 коп., з яких заборгованність по тілу кредиту становить 10131 грн. 44 коп., заборгованність за відсотками -20852 грн. 48 коп. (а.с. 9).

Суду надано копію платіжного доручення на підтвердження сплати коштів за відступлення права вимоги за лот № GL16N618071 (а.с. 39).

З даних розрахунку позивача, вбачається, що за період з 23.08.2021 до 23.08.2024 відповідачці нараховано 3% річних на суму її заборгованості, яка становить 2792 грн. 00 коп., а також інфляційні втрати в сумі 13516 грн. 54 коп. (а.с. 7, 8).

Вирішуючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає про таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Суд установив, що між відповідачкою та ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі заяви № 200510782 від 21.04.2016 року було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», та їй надано кредит в зазначеному вище розмірі.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується перехід права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 200510782 від 21.04.2016 року укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості за відсотками в сумі 20852 грн. 48 коп., тобто детального розрахунку із зазначення періоду нараховування, відсоткової ставки з урахуванням умов договору.

Тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 200510782 від 21.04.2016 року підлягає задоволенню частково, в сумі 10131 грн. 44 коп. основного боргу.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 13516 грн. 54 коп. та 3% річних в сумі 2793 грн. 00 коп. за період з 23.08.2021 по 23.08.2024 року, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У зв`язку з наведеним, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.02.2022 року по серпень 2024 року є безпідставним та не відповідає вимогам закону.

Згідно з розрахунком, проведеного судом, із суми заборгованості в розмірі 10131 грн. 44 коп. інфляційне збільшення за період з серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить - 664 грн. 00 коп. та 3% річних за період з 23 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року - 154 грн. 06 коп.

А саме, інфляційне збільшення за період з серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить:[Сукупний індекс інфляції] = 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 106,356% (за період Серпень 2021 Лютий 2022) [Інфляційні нарахування]= 10131,44 грн. (сума боргу) ? 106,356% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 10131,44 грн (сума боргу) = 644,00 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 23.08.2021р. по 23.02.2022 року становить: за період з 23.08.2021 по 31.12.2021 =131 день; за період з 01.01.2022 - по 23.02.2022 = 54 дні; 131 день + 54 дні = 185 днів; 10131,44 грн. х185 днів х 3% = 154 грн. 06 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200510782 від 21.04.2016 року в розмірі 10131 грн. 44 грн. - за тілом кредиту; 664 грн. 00 коп. заборгованість за інфляційними втратами; 154 грн. 06 коп. 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Всього позов було пред`явлено в розмірі 47292 грн. 46 коп., а задоволено судом в розмірі 10949 грн. 50 коп.(23,15%).

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 560 грн. 78 коп. судового збору (2422 грн. 40 коп. х 23,15 %).

Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 7500 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором №26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року, що укладений позивачем із адвокатським об`єднанням Анастасії Міньковської (а.с. 18-22); додатковою угодою до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року (а.с. 40); детальним описом робіт (наданих послуг) робіт (а.с. 17), ордером про надання правничої допомоги серії АІ № 1699141 (а.с. 41), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 69), актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 13.09.2024 року (а.с. 21).

Відповідачкою будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1736 грн. 25 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 12, 13, 141, 235, 247, 259, 263 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200510782 від 21.04.2016 року в розмірі 10949 грн. 50 коп., з яких 10131 грн. 44 коп. - сума заборгованості за кредитом, 664 грн. 00 коп. сума інфляційних втрат, 154 грн. 06 коп. -3% річних, а також 650 грн. 78 коп. судового збору та 1736 грн. 25 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторони: позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м.Київ, 04112, ; відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: