Справа № 196/76/25
№ провадження 2-з/196/2/2025
УХВАЛА

24.01.2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Бабічевої Л.П., розглянувши у приміщенні суду с-ща Царичанка в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2025 року до Царичанського районного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га, що належала на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонити нотаріусам вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо визначення юридичної долі такої земельної ділянки та здійснювати реєстраційні дії державними реєстраторами, до закінчення розгляду справи за майбутнім позовом.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_2 . Він спадщину прийняв у порядку частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України. Станом на 31 грудня 2023 року крім нього ніхто спадщини не приймав, у зв`язку з чим на початку 2024 року він як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Сало В.В. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері.

Однак, відповідної нотаріальної дії нотаріусом не було вчинено та йому було повідомлено про наявність заповіту на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 , мешканця селища Царичанка Дніпропетровської області, який пропустив визначений цивільним законодавством строк для прийняття ним спадщини за заповітом.

За відсутності умов, визначених у статті 1276 ЦК України, приватний нотаріус категорично відмовився видавати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0186, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,400 га. При цьому, приватним нотаріусом було запропоновано ОСОБА_3 звернутися до суду за визначенням йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (справа №196/226/24).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року вказане рішення суду було скасоване та ухвалено про визначення ОСОБА_3 додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Вважає, що таке судове рішення суперечить закону та підлягає скасуванню цивільним касаційним судом. Однак на сьогодні таке рішення набрало законної сили, а тому він змушений вдатися до самозахисту цивільних прав відповідно до статті 19 Цивільного кодексу України.

Він є спадкоємцем, що прийняв спадщину після матері за законом спільним проживанням з нею на момент відкриття спадщини, набув майнових прав власника з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, він змушений звернутися до суду за захистом свого уже існуючого майнового права, як спадкоємця за законом, яке порушене і не визнається відповідачами, а саме: приватним нотаріусом Сало В.В. і ОСОБА_3 , та змушений клопотатися про визнання за ним права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_2 .

Відповідачі за майбутнім позовом своїми діями чинять перешкоди в оформлені спадкових прав на його ім`я, гарантованих цивільним законодавством та Конституцією України щодо непорушності приватної власності.

На підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, що вид забезпечення позову відповідає предмету майбутнього позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлої матері як передбаченого законом способу захисту, що дії відповідача є наявними і вони свідчать про зазначені в заяві ризики, надає копію постанови приватного нотаріуса Сало В.В. від 14 січня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , так як тепер є інші спадкоємці.

Втручання ОСОБА_3 в мирне володіння належним йому майном у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у спосіб застосування формальних судових процедур апеляційного перегляду судового рішення та бездіяльність приватного нотаріуса Сало В.В. у питанні видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом в частині вищевказаної земельної ділянки засвідчують протиправне невизнання з їх сторони його права власності на успадковане майно після смерті матері.

Він має намір невідкладно звернутися до суду з позовною заявою про захист майнових прав і законних інтересів у спосіб визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті своєї матері. Однак до подання позову вважає за доцільне забезпечити майбутній позов у спосіб накладення арешту на відповідний об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га, та заборонивши нотаріусам вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо визначення юридичної долі такої земельної ділянки та здійснювати реєстраційні дії державними реєстраторами.

Вважає, що відсутність такої заборони істотно ускладнить виконання рішення суду по справі за майбутнім його позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої матері на вказану земельну ділянку, а то й унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно із положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд доходить такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, в тому числі попередити потенційні труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

В обгрунтування поданої заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ним буде подано позов до відповідачів: ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. про визнання за ним права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_2 .

Тобто позов, який буде подано ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Сало В.В. про визнання права власності, буде стосуватися саме спадкової земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га, а отже між сторонами дійсно виник спір з приводу майнових прав на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини після смерті матері заявника - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Право власності на спірну земельну ділянку підтверджується Державним актом на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2006 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 7424586 від 01.08.2013 року.

Постановою приватного нотаріуса Сало В.В. від 14 січня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186, як синові, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як є інші спадкоємці.

Згідно Витягу № НВ-025 від 22.01.2025 р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0186 становить 59302,28 грн.

Заявник ОСОБА_1 просить забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186 площею 2,400 га, що належала на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити нотаріусам вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо визначення юридичної долі такої земельної ділянки та здійснювати реєстраційні дії державними реєстраторами, до закінчення розгляду справи за майбутнім позовом.

Перевіривши доводи заявника ОСОБА_1 , матеріали справи про забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Пункт 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Так, захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії входить до переліку видів забезпечення позову, передбачених ст.150 ЦПК України, і відповідає предмету майбутнього позову та, водночас, вжиття такого заходу спрямоване лише на збереження існуючого становища між сторонами.

На думку суду, під час розгляду заяви про забезпечення позову було встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та майнових інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Однак, суд доходить висновку, що вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії буде достатнім для запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, відповідає принципу співмірності, а тому відсутні підстави для одночасного застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, необхідність якого не обґрунтована заявником.

Суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову частково та заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії і заборонити будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч.3 ст. 154 ЦПК України, є вичерпним.

У даному випадку судом не встановлено обставин для обов`язкового вжиття судом зустрічного забезпечення, а тому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення за таких обставин.

Суд також роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно п.п. 1-3 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу, повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви - задовольнити частково.

Заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії та заборонити будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, площею 2,400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:004:0186, що розташована на території Царичанської селищної ради, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити для виконання до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В.

Суд роз`яснює, шо у відповідності до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Суддя Л.П. Бабічева