Справа № 473/265/25
РІШЕННЯ

іменем України

"17" січня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , вказуючи на те, що останній періодично вчиняє відносно неї психологічне насильство у формі постійного контролю за усіма сферами життя заявниці (у тому числі з використанням подарованого дитині смарт-годинника), постійних переслідувань, погроз, звинувачень, залякувань, образ, у тому числі нецензурною лайкою.

За таку поведінку 29 листопада 2024 року працівники поліції винесли відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис зі строком дії до 04 грудня 2024 року.

Також 25 грудня 2024 року ОСОБА_2 був притягнутий Вознесенським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 27 листопада 2024 року та 29 листопада 2024 року насильства психологічного характеру відносно своєї дружини.

Проте вказані заходи до позитивних результатів не призвели.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на три місяці, заборонивши останньому:

- наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання заявниці та місця її роботи, до дошкільного закладу, який відвідує малолітня донька сторін ОСОБА_3 , а також до місця проживання матері заявниці, яку остання часто відвідує;

- особисто чи через третіх осіб розшукувати заявницю та дитину, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який час спілкуватися з ними;

- вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила про її задоволення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти встановлення обмежувального припису заперечував, вказуючи на те, що за вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_1 він вже поніс покарання на підставі постанови Вознесенського міськрайонного суду від 25 грудня 2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Жодних інших дій, що містять ознаки домашнього насильства відносно заявниці, він не вчиняв. Просив врахувати, що усі непорозуміння та скандали між сторонами фактично виникали у зв`язку із наявністю у сторін спору щодо прийняття участі його, як батька, у вихованні доньки ОСОБА_3 . Вказував на створення йому заявницею перешкод у побаченнях з дитиною.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що з 03 вересня 2020 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте подружжя мешкає окремо, донька проживає з матір`ю (а.с. 24).

Також з матеріалів справи (а.с. 13, 18, 19, 20-23, 26-46, 47) вбачається, що ОСОБА_2 періодично вчиняє відносно ОСОБА_1 психологічне насильство у формі погроз, звинувачень, залякувань, образ, у тому числі нецензурною лайкою (як особисто, так і в телефонному режимі та за допомогою месенджерів).

За таку поведінку 29 листопада 2024 року працівники поліції винесли відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис зі строком дії до 04 грудня 2024 року.

Також 25 грудня 2024 року ОСОБА_2 був притягнутий Вознесенським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 27 листопада 2024 року та 29 листопада 2024 року насильства психологічного характеру відносно своєї дружини.

Проте вказані заходи до позитивних результатів не призвели.

Твердження ОСОБА_2 про протилежне спростовуються дослідженими судом матеріалами справи, зокрема скриншотами із спілкуванням сторін у месенджерах та копіями відеозаписів (26-46, 47).

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема характер дій психологічного характеру, що вчиняв ОСОБА_2 відносно заявниці, які не є значними та регулярними, з іншого боку - відсутність належного позитивного результату внаслідок застосування відносно ОСОБА_2 інших заходів адміністративного та судового характеру з метою попередження подальшого психологічного насильства в сім`ї, суд приходить до висновку, що існує значна вірогідність повторення вчинення останнім психологічного насильства щодо заявниці, а тому вважає за необхідне видати відносно нього обмежувальний припис строком на два місяці із встановленням заборон: наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання заявниці та місця її роботи; особисто чи через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який час спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про встановлення заборони заінтересованій особі наближатися на відстань ближче 50 метрів до дошкільного закладу, який відвідує малолітня донька сторін ОСОБА_3 , а також до місця проживання матері заявниці, то в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять належних доказів для прийняття позитивного рішення у цій частині (зокрема, доказів відносно місця проживання матері заявниці та доказів відвідування донькою сторін дошкільного навчального закладу), а також не містить належного обгрунтування.

Також суд не вбачає підстав для встановлення ОСОБА_2 обмежень відносно його доньки ОСОБА_3 , оскільки заява про видачу обмежувального припису подана виключно від імені та в інтересах заявниці ОСОБА_1 (а не доньки сторін) та не містить жодних доказів, що свідчать про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно доньки.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього строком на 2 (два) місяці наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 50 (п`ятидесяти) метрів до місця проживання заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, яка проживає адресою: АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 50 (п`ятидесяти) метрів до місця роботи заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області (Олександрівський ліцей ім. Т.Г. Шевченка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто чи через третіх осіб розшукувати заявницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який час спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори, контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Копії рішення суду вручити учасникам справи негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган ради за місцем проживання (перебування) заявниці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв