ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/925/25 Справа № 211/433/24 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, постановлену суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

21 лютого 2024 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №211/433/24 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 відповідно до вимог статей 180, 182, 191, 183 СК України, статей 160-164, 167-172, 430 ЦПК України, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 17 січня 2024 року на користь батька дітей ОСОБА_2 .

18 березня 2024 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вказавши, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10.10.2023 у справі №211/4867/22 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання дітей, оскільки судом встановлено, що вона також несе витрати по їх утриманню, що було доведено в залі судового засідання. Вказане рішення вступило в законну силу 13.11.2023, ОСОБА_2 погодився з рішенням суду та не оскаржував його, однак через три місяці після цього звернувся до суду з аналогічним спором в порядку наказного провадження, умовчавши про істотні обставини, що мають значення при розгляді справи, а саме про те, що зазначений спір уже розглядався судом та вона також приймає учсать у вихованні та утриманні дітей. Тому з врахуванням викладеного просила переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Заявник ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення просить скасувати оскаржуваний судовий наказ за нововиявленими обставинами та закрити провадження у справі.

При цьому, скаржник зазначає, що при подачі заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 , що з цього предмету спору вже було ухвалено судове рішення, яким заявнику було відмовлено у стягненні з ОСОБА_6 аліментів на утримання синів. Вказує, що зазначена обставина існувала на час винесення судового наказу, проте суд першої інстанції не знав про цю обставину, оскільки ОСОБА_2 умовчав про існування рішення від 10.10.2023.

Вказує, що суд першої інстанції при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами фактично розглянув справу в загальному провадженні, фактично задовольнив клопотання стягувача про допит свідків, що не передбачає повторної оцінки всіх доказів, тоді як суд повинен був переглянути рішення в межах нововиявлених обставин.

Зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви послався на період в який заявниця не утримувала дітей, який вже досліджувався в іншому судовому засіданні та оцінений в іншій цивільній справі, по якій суд виніс рішення про відмову у стягненні із заявниці аліментів. У зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а цивільне провадження закриттю, оскільки вже є судове рішення від 10.10.2023, яким відмовлено в задоволенні позову про стягнення з заявниці аліментів на утримання синів та яке набрало законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як на підставу для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, заявник ОСОБА_1 посилається на наявність рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі №211/4867/22, яким вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ураховуючи проживання дітей з батьком, однак відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, беручи до уваги встановлення факту добровільного утримання матір`ю дітей.

Так, у поданій до суду заяві боржник ОСОБА_1 не заперечує факту проживання дітей з ОСОБА_2 наполягаючи лише на наявності рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі №211/4867/22 про відмову у стягненні з неї аліментів на утримання дітей.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності між батьком та матір`ю судового спору щодо визначення місця проживання дітей на час винесення судового наказу, а подання ОСОБА_1 у серпні 2024 року позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю не є нововиявленими обставинами на час видачі наказу про стягнення аліментів, тому наведені ОСОБА_1 доводи у заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами, в розумінні статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами, оскільки не спростовують факти, що були покладені в основу судового наказу та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому наказі. Наявність рішення про відмову ОСОБА_2 у стягненні аліментів від 10.10.2023 року не спростовує той факт, що діти проживають з батьком та не позбавляє батька у подальшому звертатися до суду з позовом про стягнення таких аліментів з урахуванням обставин, які склалися на день звернення з заявою про стягнення аліментів

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами заявниці, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на те, що вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено у судовому рішенні та яким судом надано відповідну правову оцінку.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 1 ст.170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч.8 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 цієї статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №919/11027/18, провадження №12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17, провадження №14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №345/1362/20, провадження №61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17, провадження №14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №9901/819/18, провадження №11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі №461/1229/20, провадження №61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №910/11027/18).

Так, у поданій до суду заяві боржник ОСОБА_1 не заперечує факту проживання дітей з ОСОБА_2 наполягаючи лише на наявності рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у справі №211/4867/22 про відмову у стягненні з неї аліментів на утримання дітей.

Як встановлено судом переконливих доказів перебування неповнолітніх дітей сторін на утриманні ОСОБА_1 суду не надано, факт добровільного надання матеріальної допомоги дітям не звільняє заявницю, як матір дітей, від обов`язку по їх утриманню та права ОСОБА_2 , як батька дітей, з яким проживають діти, утримувати таку допомогу від боржниці централізовано. При цьому суд погодився із доводами сторони стягувача, що оскільки діти фактично проживають з батьком, то він несе більший тягар по їх утриманню, а в разі незгоди з визначеним судом розміром аліментів, ОСОБА_1 , як боржник, має право подати також заяву про зменшення розміру визначених судом аліментів з обґрунтуванням необхідності такого зменшення.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі №359/10050/19 викладено висновок про те, що «обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти». Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №694/1425/22 (провадження № 61-12724св23).

Отже, як встановлено судом на час винесення судового наказу 21.02.2024 спору між батьком та матір`ю щодо визначення місця проживання дітей не було, а позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір"ю було подано у серпні 2024 року, що не є нововиявленими обставинами, тому з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, висновок суду першої інстанції про те, що, наведені ОСОБА_1 у заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами доводи, в розумінні статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає правильними, оскільки вони не спростовують факти, що були покладені в основу судового наказу та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому наказі. Наявність рішення про відмову ОСОБА_2 у стягненні аліментів від 10 жовтня 2023 року не спростовує той факт, що діти проживають з батьком та не позбавляє батька права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з урахуванням обставин , які склалися на день звернення із заявою про стягнення аліментів.

Стосовно доводів заявниці про наявність підстав про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, то суд першої інстанції перевірив ці доводи та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на те, що при поданні ОСОБА_2 заяви про видачу судового наказу, ним було заявлено вимоги про стягнення аліментів з інших підстав і за інший період та в заяві не ставилося питання про стягнення аліментів за минулий час, тобто за період, зазначений у справі №211/4867/22.

Доводи заявниці викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключно компетенцією суду, переоцінка доказів, діючим законодавством не передбачена.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у перегляді судового рішення за нововияленими обставинами, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: