П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Київ

Справа №753/13562/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/813/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Комарцевої Л.В. 05 вересня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «ЕЙС», через систему «Електронний суд», звернулось до суду з вказаним позовом в якому, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 519359372 від 25 березня 2020 року у розмірі 20010,84 грн та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовувам тим, що 25 березня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №519359372 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua обрав для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 15250,00 грн, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини та уклав кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15250,00 грн, строком на 70 днів зі сплатою 0,98 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №519359372 від 25 березня 2020 року у загальному розмірі 20010,84 грн, судовий збір в сумі 2684,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не надав своєчасно позикодавцям, а потім позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. У відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за кредитним договором № 519359372 від 25 березня 2020 року у загальному розмірі 20010,84 грн, яка підлягає до стягнення.

Не погодився з вказаним рішенням суду відповідач, ним через систему «Електронний суд» подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність, необґрунтованість рішення суду у зв`язку з неповним встановленням обставин справи. Відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не досліджені обставини укладення саме ним кредитного договору, видачі кредиту та переходу прав вимоги до позивача. Також вказує на те, що під час укладення договору розмір процентної ставки та пені не відповідав вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Розрахунок заборгованості містить недостовірну інформацію, зокрема, щодо нарахування процентів, оскільки фактично їх розмір є подвоєним. Також відсутні відомості про повідомлення боржника про нового кредитора.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у поясненнях від 29 квітня 2024 року, поданих через систему «Електронний суд», заперечує проти доводів наведених відповідачем, вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Щодо переходу прав кредитора позивач вказує на те, що в позовні заяві було здійснено посилання на Договір факторингу № 28/118-01 від 28 листопада 2018 року, проте між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» була укладена додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року, відповідно до якої договір був укладений в іншій редакції і зокрема був визначений строк дії договору до 31 грудня 2021 року. Також предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, таким чином до нового кредитора перейшли не тільки права, які виникли станом на 28 листопада 2018 року, а і права які виникли пізніше до божників, зазначених у відповідних реєстрах. На підставі викладеного, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій вказується на пропуск позивачем строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечуються доводи позивача наведені в ньому.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на час відкриття та призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року, який набрав чинності 19 липня 2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 березня 2020 року ОСОБА_1 була здійснена заявка на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказані персональні дані, зокрема, паспортні дані, РНОКПП, адреса місця реєстрації та проживання /а.с.29/ .

25 березня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua укладено кредитний договір № 519359372.

Згідно з п. 1.1 Договору, товариство зобов'язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 15250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 70 (сімдесят) днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 358,68 відсотків річних від суми кредиту за час користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту до закінчення строку на який видавався кредит.

Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.5. Договору).

Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 28 % від суми простроченого платежу зав кожен факт такого прострочення (п. 3.3. Договору).

Згідно графіку розрахунків до договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 22061,00 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 15250,00 грн та нарахованих процентів - 6811,00 грн, повернення суми кредиту визначено щомісячними платежами у розмірі 4412,22 грн у період з 08 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року.

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «36CUY96R», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаній у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 25 березня 2020 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» /а.с.68-72,82/.

Позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 15250,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , де одержувачем визначений ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням /а.с.92/.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/118-01 за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалось відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалось прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за плату на умовах визначених цим договором /а.с.42-52/.

Матеріали справи містять витяг з реєстру прав вимоги № 100 від 22 вересня 2020 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на виконання Договору факторингу № 28/118-01 від 28 листопада 2018 року, сформований ТОВ «Таліон Плюс» та підписаний директором В.Патіюк, згідно з яким за порядковим номером 708 значиться боржник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 519359372, дата кредитного договору 25 березня 2020 року, заборгованість по основному боргу 12930,08 грн, заборгованість по відсоткам 7080,76 грн, загальна заборгованість 20010,84 грн /а.с.64/.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалось прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах визначених цим договором /а.с.83-91/.

Матеріали справи містять копію реєстру прав вимоги №6 від 15 липня 2021 року, за підписами уповноважених осіб ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», де за порядковим номером 15144 значиться боржник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 519359372, дата кредитного договору 25 березня 2020 року, заборгованість по основному боргу 12930,08 грн, заборгованість по відсоткам 7080,76 грн, загальна заборгованість 20010,84 грн, сума фінансування визначена 430,57 грн /а.с.93-95/.

06 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 06/12/2021-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язалось прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату на умовах визначених цим договором /а.с.73-81/.

З копії реєстру прав вимоги № 1 від 06 грудня 2021 року, за підписами уповноважених осіб ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», де за порядковим номером 12879 значиться боржник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 519359372, дата кредитного договору 25 березня 2020 року, заборгованість по основному боргу 12930,08 грн, заборгованість по відсоткам 7080,76 грн, загальна заборгованість 20010,84 грн. Вказана копія долучена позивачем до пояснень на апеляційну скаргу, проте вона також зазначена в додатках до позовної заяви, яка була подана через систему «Електронний суд», але відсутня в паперовому вигляді, але акт про відсутність цього документу судом не був складений, а тому колегія суддів вважає, що вказана копія має бути прийнята до уваги суду.

ТОВ «ФК «ЕЙС» надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №519359372 укладеним з ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість ОСОБА_1 становить 20010,84 грн, яка складається з заборгованості по основному боргу 12930,08 грн та заборгованості по відсоткам 7080,76 грн /а.с.15/.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних відповідача.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не укладав кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.

В договорі зазначені персональні дані відповідача, які в переважній більшості збігаються із зазначеними даними в апеляційній скарзі, а саме ПІП, РНОКПП, місце проживання, відмінність становить лише зазначена адреса електронної пошти, що не є визначальним. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що обставини надання кредиту підтверджуються банківськими документами.

Відповідач маючи доступ до свого рахунку, мав можливість представити суду виписку з свого рахунку на спростування надходження коштів від первісного кредитора та/або на підтвердження виконання укладених договорів. Проте стороною відповідача відповідні дані суду представлені не були. Тобто даних на спростування належності відповідачу рахунку № 5167-49XX-XXXX-1982 матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач уклав договір електронній формі та отримав кредит за цим договором в розмірі 15250,00 грн, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Таким чином доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення договору та отримання відповідачем позики слід визнати необґрунтованими.

Позивачем у тексті позовної заяви вказана сума заборгованість по основному боргу 12930,08 грн, заборгованість по відсоткам 7080,76 грн, загальна заборгованість 20010,84 грн, ці ж суми визначені у наступних договорах факторингу, що не перевищує загальну вартість кредиту визначену в умовах договору. Вказані суми не спростовані стороною відповідача в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій. Твердження відповідача про завищений розмір відсотків також не знаходять свого підтвердження, оскільки визначена сума відсотків не перевищує суму визначену у графіку погашення кредиту.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на недоведеність обставин відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача у справі, проте вказані доводи не знайшли свого підтвердження.

Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за укладеним ним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Таким чином ТОВ «ФК «ЕЙС» має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №519359372 від 25 березня 2020 року у розмірі 20010,84 грн.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Вказане, у свою чергу, дає підстави апеляційному суду для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції понесені відповідачем судові витрати пов`язані з апеляційним переглядом справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук