РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про розірвання шлюбу;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за участі обох сторін, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 20.11.2024 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7899, в якій просить ухвалити рішення про розірвання між ним та відповідачкою ОСОБА_2 шлюбу, котрий був зареєстрований 01.09.2007 року Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис за № 2. Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач ОСОБА_1 не порушує.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. У сторін у справі різні погляди на життя, за характерами вони не сходяться, що суперечило їхньому подальшому сумісному проживанню, а тому вони не ведуть спільного господарства, упродовж певного періоду часу проживають окремо. Від спільного проживання у сторін у справі народилися троє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перший з яких є неповнолітнім, а решту малолітніми, та на даний час проживають з обома сторонами у справі. Позивач ОСОБА_1 зазначає також, що примирення є неможливим, а їхнє обох з відповідачкою ОСОБА_2 рішення про необхідність розірвання вказаного шлюбу є остаточним, так як вони нехтують сімейними цінностями, втратили один до одного почуття любові. Відтак, позивач ОСОБА_1 , на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України, просить вимоги позовної заяви задовольнити, зокрема розірвати їх з відповідачкою ОСОБА_2 шлюб.

Відповідачка ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу не подала. Поряд з цим, вказана відповідачка, будучи присутньою у судовому засіданні 20.01.2025 року під час розгляду цієї справи по суті, висловила позицію про те, що проти задоволення зазначених позовних вимог заперечує, а на розірвання шлюбу не згідна. Зазначила, що викладені у позовній заяві обставини насправді не відповідають дійсності, так як вони з позивачем ОСОБА_1 вже близько місяця проживають разом у належному його матері житлі, що по АДРЕСА_1 , з ними також проживають їх троє дітей. До цього, близько трьох місяців вона дійсно проживала окремо, то у своєї подруги (куми), то за місцем тимчасових заробітків, проте така її тимчасова зміна місця проживання була вимушеною через сварку з позивачем ОСОБА_1 з приводу їхніх спільних коштів, котрі вона до цього позичила своєму знайомому ОСОБА_6 , а також з приводу коштів, котрі вона додатково взяла в борг для передачі своєму знайомому ОСОБА_6 , який запевняв її, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. На даний час щодо шахрайських дій ОСОБА_6 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та триває досудове розслідування по вказаних фактах, а вона усвідомила, що її ошукали. Вони з позивачем ОСОБА_1 помирились, проте він переймається тим, що на нього, у випадку збереження їх шлюбу, буде покладено обов`язок по поверненню коштів, взятих нею в борг, що, власне й послужило для пред`явлення ним даного позову про розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 , будучи присутнім у судовому засіданні 20.01.2025 року під час розгляду цієї справи по суті, підтвердив ту наведену відповідачкою ОСОБА_2 обставину, що вони дійсно помирились та упродовж останнього місяця проживають разом, так як впустив відповідачку ОСОБА_2 додому, вони підтримують шлюбні стосунки, спільно ведуть господарство та виховують їх трьох дітей. Проте, він надалі наполягає на розірванні їх з відповідачкою ОСОБА_2 шлюбу, так як намагається уникнути можливої відповідальності за неповернення нею коштів, котрі вона взяла у борг для свого знайомого ОСОБА_6 , а той їх не повертає. Інших причин на сьогодні для розірвання шлюбу не існує, проте в позивача ОСОБА_1 не має впевненості, що відповідачка ОСОБА_2 надалі не відновить спілкування з шахраєм ОСОБА_6 й той знову не задурить їй голову.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , у змісті пред`явленого позову, одночасно заявив клопотання про розгляд цієї справи по суті за його відсутності.

Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень ч. 6 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 22.11.2024 року було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідачки ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.11.2024 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідачки ОСОБА_2 , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 17.12.2024 року, 12:30 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.12.2024 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Нове судове засідання у справі призначено на 20.01.2025 року о 10:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область.

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного нового судового засідання, обоє у таке судове засідання з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила в позові відмовити.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідачки ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, судом встановлено, щосторони у справі, які обоє є громадянами України, вступили у шлюб 01.09.2007 року, котрий був зареєстрований Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис за № 2. При цьому відповідачці ОСОБА_7 після заміжжя було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серії НОМЕР_1 , виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області 10.08.2010 року (оригінал міститься у справі, а. с. 6, копія міститься у справі, а. с. 7).

Судом також встановлено, що за час перебування у шлюбі у сторін у справі народилися троє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_2 , виданим Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 18.03.2009 року (копія міститься у справі, а. с. 10), дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_3 , виданим Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 24.02.2012 року (копія міститься у справі, а. с. 9), та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_4 , виданим Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 12.03.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 8), перший з яких є неповнолітнім, а решту двоє є малолітніми, та на даний час усі проживають з сторонами у справі за їх зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 .

Сторонами у цій справі визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими, сімейні стосунки між ними спершу погіршилися й вони дійсно упродовж близько трьох місяців до початку грудня 2024 року проживали окремо, проте вже на початку грудня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 повернулася до позивача ОСОБА_1 , й вони вже близько місця проживають разом за їх зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , підтримують шлюбні стосунки, ведуть спільне господарство, разом виховують їх дітей. Щодо їхньої сварки, котра призвела до того, що відповідачка ОСОБА_2 була змушена тимчасово піти з дому, то така сварка стосувалася передачі останньою в борг своєму знайомому ОСОБА_6 значної суми їх з позивачем ОСОБА_1 спільно заощаджених коштів, без його відома, як і отримання відповідачкою ОСОБА_2 кредитних коштів для цієї ж мети. Проте, після внесення на початку грудня 2024 року за відповідною постановою суду відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо можливих шахрайських дій з боку ОСОБА_6 по відношенню до обох сторін у справі, спілкування відповідачки ОСОБА_2 з цим її знайомим припинилося, вона усвідомила, що була ошукана, й стосунки між нею та позивачем ОСОБА_1 потроху налагодилися, сторони у справі очікують на повернення ОСОБА_6 отриманих коштів вже в рамках кримінального провадження.

Такі обставини, що визнаються обома сторонами у їх поясненнях, наданих суду, узгоджуються також із змістом постанови судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 26.11.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1883/24 та номером провадження 3/453/913/24, котра 09.12.2024 року набрала законної сили (примірник з ЄДРСР мітиться у справі, а. с. 24), та котрою матеріали названої справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передано у Стрийську окружну прокуратуру для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та подальшого проведення досудового розслідування за фактом шахрайства. За змістом такої постанови, вбачаються можливі шахрайські дії з боку ОСОБА_6 по відношенню до відповідачки ОСОБА_2 та членів її сім`ї, пов`язані з отриманням їх спільних коштів.

Своєю чергою, згідно постанови судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.12.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1952/24 та номером провадження 3/453/949/24, котра 23.12.2024 року набрала законної сили (примірник з ЄДРСР мітиться у справі, а. с. 25), провадження у названій справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу зазначеного правопорушення. За змістом такої постанови, з-поміж інших обставин, було встановлено, що ОСОБА_2 у листопаді 2024 року вимушено пішла з дому через сварку з чоловіком ОСОБА_1 , пов`язану з передачею їх спільних коштів третій особі, а їх троє дітей проживали у період її відсутності з батьком ОСОБА_1 , аж до повернення ОСОБА_2 додому.

Релевантні норми, джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним, а також щодо місця проживання дітей, у тому числі й після розірвання їх батьками шлюбу, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), Сімейним кодексом України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як роз`яснюється у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, то суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про

реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову за результатами розгляду цієї справи.

Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, згідно з котрими сторони у справі відновили шлюбні відносини, за час розгляду справи в суді примирилися й стали проживати разом, ведуть спільне господарство та разом виховують їх трьох дітей, то суд вважає, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й збереження їх шлюбу є можливим та доцільним, подальше спільне проживання цього подружжя на даному етапі не суперечить інтересам обох сторін у цій справі, а тому їх шлюб слід зберегти.

Відтак, у задоволенні позовних вимог належить відмовити за їх безпідставністю.

Такого висновку суд дійшов ще й з урахуванням того, що встановив дійсну обставину, котра послужила для пред`явлення ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, а саме побоювання позивача ОСОБА_1 щодо можливої його співвідповідальності з відповідачкою ОСОБА_2 за неналежне виконання нею бездумно взятих на себе в інтересах третьої особи фінансових зобов`язань у випадку пред`явлення відповідних вимог кредиторами.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отож, судові витрати у цій справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного із відділень АТ «Ощадбанк» від 20.11.2024 року за № 82 (оригінал міститься у справі, а. с. 1), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, належить покласти на позивача ОСОБА_1 , в силу відмови в його позові у повному обсязі.

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Дата складення повного рішення суду: 21 січня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН