Справа № 639/7063/24
Провадження № 2/639/272/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

за участю представника відповідача Юрченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/7063/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 13279,27 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.10.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № С-508-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. За умовами укладеного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривні та надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний кредит кредитної лінії 200000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5000,00 грн; за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 48% річних. На виконання умов договору банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн строком до 25.10.2024, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами, відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 заборгованість за договором становить 13279,27 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 5000,00 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8279,27 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2003, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступив, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв права вимоги у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», що визначені в реєстрі боржників, підписаному сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги у розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», що визначені у друкованому реєстрі боржників, підписаному сторонами. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, а з 22.12.2023 до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за кредитними договорами та угодою № С-508-0 від 25.10.2019, укладеною між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором № С-508-0 від 25.10.2019 станом на 19.12.2023 у розмірі 13279,27 грн.

05.11.2024 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.61).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяв стороні відповідача в реалізації нею прав, передбачених цим Кодексом, та ухвалою суду від 03.12.2024 відклав судове засідання задля надання представнику відповідача адвокату Юрченку В.В. часу для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.70-72, 74).

20.12.2024 суд за заявою представника відповідача адвоката Юрченка В.В. постановив ухвалу про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Юрченком В.В. (а.с.89-91, 97).

23.12.2024 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, що надійшов до суду 20.12.2024 та сформований в системі «Електронний суд» 19.12.2024 й підписаний представником відповідача адвокатом Юрченком Віктором Володимировичем, який діє на підставі ордеру (а.с.92-96, 106-108).

У відзиві на позов сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що із змісту позовної заяви не зрозуміло, яким чином відповідач повинен сплачувати заборгованість по тілу кредиту та процентам за його користування за кредитним договором; не зазначена та не надано документів, з яких можливо встановити дату винесення на прострочку чергових платежів по тілу кредиту та процентів, не зазначено строк дії кредитного договору. Представник відповідача, посилаючись на норми ст. 1050 ЦК України, та правові висновки Верховного Суду, зазначив, що початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Сторона відповідача не заперечувала факт отримання відповідачем у кредит грошових коштів у розмірі 5000,00 грн, проте, відповідач був зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом протягом одного року, і якщо в подальшому після повернення коштів, він буде користуватися кредитом, кожна сума, яку він отримав, повинна бути сплачена банку протягом року. Отже, вся сума заборгованості, незважаючи на кожні окремі платежі (4500,00 грн, 195,00 грн, 189,48 грн, 52,00 грн, 32,20 грн від 08.01.2020, 25,00 грн від 31.01.2020 та 6,32,грн від 28.02.2020), є простроченою з 01.03.2021. Тобто, позивач мав право звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості до 01.03.2024. Щодо спати процентів представник відповідача вказав, що для правильного вирішення спору для з`ясування питання щодо можливості застосування наслідків спливу строків позовної давності або правомірності нарахування процентів за кредитним договором, позивач повинен довести обставину про строк дії кредитного договору та порядок нарахування процентів. У зв`язку з чим, представник відповідача, на підставі ст. 93 ЦПК України поставив ряд питань.

22.01.2025 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, прийняв від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Юрченка В.В. відмову від заявленого у відзиві на позов письмового опитування відповідача в порядку ст. 93 ЦПК України.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» адвокат Ушакевич М.П. у позовній заяві просила розглянути справу без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Також, 13.01.2025 до суду від представника позивача адвоката Ушакевич М.П., яка діє на підставі довіреності, надійшла заява про проведення судового засідання о 14-00 годині 22.01.2025 та подальші судові засідання без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.116-118).

Своїм правом на подання відповіді на відзив сторона позивача не скористалася.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Юрченко В.В. проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд встановив, що 25.10.2019 АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-508-0, яка діє згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування, за умовами якої банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche White Cross + ID поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні (IBAN НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною системою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на таких умовах: максимальний кредит кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5000,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу та дата його сплати, повернення заборгованості та сплата відсотків та інших платежів встановлюється тарифами та ДКБО. Нанесенням власноручного підпису позичальник погоджується з тим, що ДКБО, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови; беззастережно погодився з тим, що банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБО (а.с.5).

Відповідач з викладеними у кредитному договорі умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого у договорі проставлено свій підпис.

Надання банком відповідачу кредитних коштів відповідно до умов укладеної між ними угоди, підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 25.10.2019 по 19.12.2023, складеною АТ «Ідея Банк» (а.с.7-8).

Згідно зі складеним АТ «Ідея Банк» розрахунком заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № С-508-0 від 25.10.2019 станом на 19.12.2023 складає 13279,27 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8279,27 (а.с.9).

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «Оптіма Факторинг» (Фактор) укладений договір факторингу № 19/12-2023, на підставі якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № С-508-0 від 25.10.2019 щодо позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору факторингу, копією детального реєстру боржників № 3, копіями платіжних інструкцій про сплату ТОВ «Оптіма Факторинг» на користь АТ «Ідея Банк» суми фінансування згідно з договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 (а.с.13-24).

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (Фактор) укладений договір факторингу № 22/12-2023, на підставі якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № С-508-0 від 25.10.2019 щодо позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору факторингу, копією детального реєстру боржників № 3, копією платіжної інструкції про сплату ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ТОВ «Оптіма Факторинг» суми фінансування згідно з договором факторингу № 22/12-2023 (а.с.25-33).

01.08.2024 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» направило на адресу боржника ОСОБА_1 досудову вимогу від 29.07.2024 вих. № 7916078/2024 щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № С-508-0 від 25.10.2019 у загальному розмірі 13279,27 грн (а.с.10-12).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.

Сторона відповідача не заперечувала факт отримання відповідачем від ПАТ «Ідея Банк» кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн, розрахунок заборгованості не спростувала, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру суду, контррозрахунку заборгованості не надала.

У суду відсутні докази про те, що відповідач, який належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, сплаті відсотків у визначені у договорі строки, порушивши умови кредитного договору.

Щодо застосування позовної давності за клопотанням представника відповідача адвоката Юрченка В.В., що заявлене у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, та наразі не скасовано.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-IХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.

Отже, у цих спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за угодою від 25.10.2019, в силу пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (25.10.2024) не спливла.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Отже, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4).

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн позивач надав копії таких документів: договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Профт Капітал» та АО «Правничий Курс»; додаткової угоди № 1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, де сторони дійшли згоди про розмір фіксованої винагороди у розмірі 7000,00 грн за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовлення проекту позовної заяви для направлення до суду, згідно реєстру боржників (1 позовної заяви); Акту № 1 прийому передачі Реєстру боржників від 01.07.2024 за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, де у п. 25 зазначений боржник ОСОБА_1 (кредитний договір № С-508-0 від 25.10.2019, сума заборгованості 13279,27 грн); акту № 1 прийому передачі наданої правової допомоги, зокрема, з підготовки та подання позовної заяви до ОСОБА_1 до суду вартістю 7000,00 грн; наказу № 02-К від 28.06.2024 про прийняття на роботу до АО «Правовий Курс» адвоката Ушакевич М.П.; платіжної інструкції від 05.09.2024 про сплату ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь АО «Правовий курс» 182000,00 грн (а.с.34-42).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Сторона відповідача заперечувала проти задоволення усіх вимог позивача.

Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 07.11.2019 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Отже, оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, з принципу справедливості та розумності, враховуючи ціну позову в 13279,27 грн, що менше ніж вдвічі перевищує заявлену позивачем суму для стягнення правничої допомоги (7000 грн), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки справа є типовою та нескладною, містить не великий обсяг доказів, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а отже наявні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до розміру 4000,00 грн.

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-81, 82, 89, 128, 131, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-508-0 від 25.10.2019 станом на 19.12.2023 у розмірі 13279 (тринадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 27 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 5000,00 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 8279 грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. та на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, рахунок IBAN НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк», код банку 322001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 22.01.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО