ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1909/573/2012Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/22/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів Хоми М.В., Храпак Н.М.

за участю секретаря Панькевич Т.І.

представника заявника

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №1909/573/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2024 року (постановлену суддею Коротичем І.А., повний текст ухвали складено 25 вересня 2024 року) в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Осіва П.В. звернулась до суду із вказаною заявою.

Обґрунтовуючи заяву, адвокат Осів П.В. посилався на те, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.06.2012 року у справі № 1909/573/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму кредитної заборгованості в розмірі 174 249,29 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 1 253 261, 65 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - майновий комплекс, що складається із цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв.м., цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв.м, загальною площею 460,9 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та предмет застави - обладнання за переліком, вказаним у договорі застави від 29.04.2005 року за реєстровим № 1523, які належать на праві власності ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 219 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Зазначав, що на підставі вказаного рішення Кременецьким районним судом Тернопільської області 31.10.2012 року був виданий виконавчий лист № 1909/573/2012 та з метою примусового виконання виконавчого листа № 1909/573/2012 відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції 04.07.2013 року було відкрито виконавче провадження № 38650719.

Звертав увагу на те, що ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.02.2021 року було змінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі № 1909/573/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Вказував на те, що постановою про зміну сторони виконавчого провадження від 03.03.2021 року було змінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі.

Зазначав, що на виконання рішення від 27.06.2012 року ОСОБА_1 сплатила суму судового збору в розмірі 3203,20 грн., згідно квитанції № 35 від 31.08.2023 року.

Вказував на те, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємці успадкували майновий комплекс, що складається із цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв.м., цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв.м, загальною площею 460,9 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому відчужили на підставі договорів купівлі продажу від 26.01.2017 № 58,59 за загальною ціною 108060 грн., а кошти від продажу сплатили іпотекодержателю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно квитанцій № 168/1142-7, № 168/1142-8 від 26.01.2017. Також посилався на те, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір.

Вважав, що оскільки майно яке зазначено в рішенні суду і належало померлому ОСОБА_2 продано, а судовий збір його довірителькою ОСОБА_1 сплачено, тому обов`язок останньої, як боржника відсутній, а рішення виконано повністю.

На підставі наведеного просив визнати виконавчий лист у справі № 1909/573/2012, який виданий 31.10.2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Осіва П.В. подала апеляційну скаргу на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2024 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги її заяви задовольнити.

Вважає, що ухвалу суду постановлено при неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, з порушенням процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що рішенням від 27.06.2012 року у справі 1909/573/2012 з ОСОБА_1 стягнено виключно 3219 грн. судових витрат по сплаті судового збору та звернено стягнення на майно, власником якого був ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , відповідно ніякого відношення до майна, що було предметом іпотеки та застави, вона не мала.

Вважає, що твердження суду першої інстанції, що в матеріалах відсутні будь-які відомості про повне погашення боргу, який стягується за виконавчими документами, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та суперечить фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 , в частині що стосується виконання нею судового рішення, а саме в частині стягнення виключно 3219 грн. судових витрат, рішення виконала шляхом сплати стягувачу 3203 грн. 20 коп., а різницю в 15 грн. 80 коп. з ОСОБА_1 стягнено органами ДВС при виконанні вищезгаданого рішення суду, тому враховуючи, що заявниця не надала доказів, що виконання органом ДВС виконавчого документу в сумі 15,80 грн., то суд мав визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в частині 3203,20 грн., однак на це суд уваги не звернув.

Звертає увагу на висновки Верховного Суду, що містяться в постанові від 30 серпня 2024 року у справі №916/3006/23.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Гонта М.С. підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.06.2012 року у справі № 1909/573/2012, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості в розмірі 174 249,29 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить 1 253 261, 65 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - майновий комплекс, що складається із цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв.м., цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв.м, загальною площею 460,9 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та предмет застави - обладнання за переліком, вказаним у договорі застави від 29.04.2005 за реєстровим № 1523, які належать на праві власності ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3219 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі вказаного рішення Кременецьким районним судом Тернопільської області 31.10.2012 був виданий виконавчий лист № 1909/573/2012.

З метою примусового виконання виконавчого листа №1909/573/2012 відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції 04.07.2013 року було відкрито виконавче провадження № 38650719.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.02.2021 було змінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі № 1909/573/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Постановою про зміну сторони виконавчого провадження від 03.03.2021 було змінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Довіра та Гарантія» у цивільній справі, на виконання рішення від 27.06.2012 року.

Постановою про виправлення помилки у процесуальному документі від 18.09.2024 виправлено описку в постанові про зміну сторони виконавчого провадження від 03.03.2021 та зазначено вірну назву стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

На виконання рішення від 27.06.2012 ОСОБА_1 сплатила суму судового збору в розмірі 3203,20 гривень, згідно квитанції № 35 від 31.08.2023.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області, 15 жовтня 2015 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 101.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.03.2016 року, листа приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П. № 498/02-14 від 15.06.2016, нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої спадкоємцями є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Його спадкоємці успадкували майновий комплекс, що складається із цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв.м., цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв.м, загальною площею 460,9 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який відчужили на підставі договорів купівлі продажу від 26.01.2017 № 58,59 за загальною ціною 108060 гривень, кошти від продажу сплачені іпотекодержателю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно квитанцій № 168/1142-7, № 168/1142-8 від 26.01.2017. Також ОСОБА_1 сплачено судовий збір.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості про погашення боргу за виконавчими документами по кредитному договору №014/09-02/205/05 від 28.04.2005.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

У зазначеній категорії справ саме на суд на підставі наданих сторонами доказів покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2012 року у справі №1909/573/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості в розмірі 174 249,29 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить 1 253 261, 65 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - майновий комплекс, що складається із цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв.м., цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв.м, загальною площею 460,9 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та предмет застави - обладнання за переліком, вказаним у договорі застави від 29.04.2005 за реєстровим № 1523, які належать на праві власності ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3219 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Разом з тим, із змісту вищезазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_1 є солідарним боржником із ОСОБА_2 не тільки в частині стягнення судових витрат по сплаті судового збору, а так само і в частині, що стосується стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 174 249,29 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить суму 1 253 261, 65 грн., тобто вона є боржником за основним зобов`язанням.

Доводи заявника про те, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір, а тому вона виконала рішення суду у своїй частині, колегія суддів оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження погашення повної суми заборгованості за основним зобов`язанням, останньою не надано.

Та обставина, що заставне майно було реалізоване, не дає підстав для висновку про припинення основного зобов`язання за кредитним договором №014/09-02/205/05 від 28.04.2005 року для боржника ОСОБА_1 , яка була майновим поручителем, оскільки відсутні відомості про повне погашення боргу за виконавчими документами.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 30 серпня 2024 року у справі №916/3006/23 колегія суддів вважає нерелевантним, оскільки в своїй заяві ОСОБА_1 просила: визнати виконавчий лист у справі №1909/573/2012, який виданий 31.10.2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню, тобто просила визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю, а не частково.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 січня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.