справа №176/2805/24
провадження №2/176/112/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 січня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :01:241:0003, площею 0,0617 га, експлікація земельних угідь: забудовані землі 0,0415 га, сади 0,0202 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ОСОБА_1 , право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 36,1 кв.м., літ.А, в якому є погріб літ.Ап/д, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,0045 га.

У своєму позові позивач посилалась на те, що 20.06.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис №258.

Місцем їхнього проживання була Німеччина, однак вони з чоловіком часто приїздили на Батьківщину позивачки. Маючи достатній заробіток за основним місцем роботи, позивачем було прийнято рішення приїхати до України з метою придбання майна у власність. При цьому, чоловік не розділяв зі нею такого бажання, оскільки залишатись проживати в Україні наміру не мав.

Так, 14.06.2022 року позивачкою було придбано наступне майно:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:241:0003, площею 0,0617 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 36,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці, площею 0, 0045 га, кадастровий номер :01:322:0082.

Позивач стверджує, що зазначене майно, хоч і було придбане у зареєстрованому шлюбі, однак за кошти, що належали виключно їй, оскільки кожен з подружжя мав власний бюджет і використовував його на власний розсуд.

Так, у період часу з 2019 по 2022 роки позивач офіційно працювала в компанії ТОВ «Розенгартен» (Німеччина) та отримала дохід у розмірі:

- за 2019 рік - 10.90500 євро

- за 2020 рік - 14.82000 євро

- за 2021 рік - 16.036,00 євро

- за 2022 рік - 18.41550 євро, що підтверджується податковими довідками за період з 2019-2023 роки.

Позивач зазначає, що невдовзі після придбання будинку стосунки з чоловіком почали погіршуватися з тих причин, що він бажав повернутися до Німеччини, а вона хотіла залишитись в Україні. У вересні 2022 року її чоловік покинув територію України.

Незначний проміжок часу вони підтримували зв`язок телефоном, однак з жовтня 2022 року і по теперішній час зв`язок не підтримують, будь-яке спілкування між ними відсутнє.

Влітку 2024 року позивач вирішила відчужити належне їй майно та звернулась до нотаріуса для укладення відповідного договору купівлі-продажу. Однак, нотаріусом було виявлено, що на час оформлення Договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , а тому потрібна його нотаріально посвідчена згода на відчуження нею житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки та гаражу.

Відповідач міг би особисто підтвердити факт того, що вказане вище майно придбане за кошти, які вона отримала від заробітку в Німеччині, та надав би згоду на продаж майна, але з жовтня 2022 року по теперішній час він не виходить на зв`язок та місцезнаходження його позивачу не відоме.

Таким чином, на теперішній час позивач не може розпоряджатися придбаним нею нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки позбавлена можливості у позасудовому порядку визнати право особистої приватної власності на вищевказане нерухоме майно.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась. Від представника позивача адвоката Черниш Т.І. на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу без її участі та без участі позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити їх. Зазначила, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №258, позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 20 червня 2017 року (а.с.12).

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. 14.06.2022 року, ОСОБА_4 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:241:0003, площею 0,0617 га за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж житлового будинку був вчинений за 280000 грн, а продаж земельної ділянки за 8600 грн (а.с.14-15).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2022 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, кадастровий номер :01:241:0003, площею 0,0617 (а.с.16,17).

Відповідно до Договору купівлі-продажу гаража, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. 14.06.2022 року, ОСОБА_4 придбала гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці, кадастровий номер :01:322:0082, площею 0,0045 га. Продаж гаража був вчинений за 54300 грн (а.с.18).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2022 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_2 , гараж 4 (а.с.19).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала в компанії ТОВ «Розенгартен» (вул.Деверн, 13, в Бадбергені з 01.05.2018 по 15.09.2023 роки (а.с.20-21) та отримала дохід у розмірі: за 2019 рік - 10.90500 євро; за 2020 рік - 14.82000 євро; за 2021 рік - 16.036,00 євро; за 2022 рік - 18.41550 євро, що підтверджується податковими довідками за період з 2019-2022 роки (а.с.22-25).

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття. За змістом вказаної статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд вважає, що спірне нерухоме майно є придбаним за особисті кошти ОСОБА_1 , а тому є визначені законом підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право особистої приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:241:0003, площею 0,0617 га, експлікація земельних угідь: забудовані землі 0,0415 га, сади 0,0202 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 36,1 кв.м., літ.А, в якому є погріб літ.Ап/д, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,0045 га.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений судовий збір в розмірі 4011,2 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку , встановленому ЦПК України в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 22.01.2025 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ