Справа № 161/7907/24 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/80/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю.,Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 30 липня 2022 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи на прилеглій території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, після словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс їй один удар лівою ногою у внутрішню частину стегна лівої ноги та пальцями лівої руки подряпав їй праву частину обличчя.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, тримаючи її лівою рукою за шию, наніс один удар правим коліном в область обличчя та тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс два удари у задню поверхню шиї.

Позивач зазначала, що згідно з висновком експерта № 348 від 01 серпня 2022 року внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 вона отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, поверхневої ранки правої виличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та різаних ран задньої поверхні шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2022 року у справі № 161/11856/22 відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді арешту на строк 1 місяць.

Позивач також вказувала, що внаслідок спричинення винними діями відповідача ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вона зазнала значних моральних страждань, які призвели до негативних змін у її житті та у зв`язку з цим їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 300 000 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, з яких: 10 000 грн під час розгляду кримінального провадження, 10 000 грн під час розгляду цієї цивільної справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 150 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в межах кримінального провадження № 0000229 від 31 липня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є помилковими та зроблені судом внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не врахував ступінь вини ОСОБА_3 , а саме що ним заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили саме короткочасний розлад здоров`я. Позивач не зверталася за допомогою до лікарів. Остання також не надала доказів на підтвердження стану здоров`я, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусилля, що необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в 150 000 грн суд не врахував вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода у такому розмірі є значним тягарем для відповідача та призведене до безпідставного збагачення позивача.

Позивач ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просила його змінити, її позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн у суді першої інстанції.

Зазначала, що задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 150 000 грн, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини при визначенні розміру шкоди, а саме що через протиправні дії відповідача вона на тривалий час була змушена змінити звичний порядок свого життя, їй довелось вживати значних додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 30 липня 2022 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи на прилеглій території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, після словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс один удар лівою ногою у внутрішню частину стегна лівої ноги позивача ОСОБА_1 та пальцями лівої руки подряпав праву частину її обличчя.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, тримаючи лівою рукою за шию ОСОБА_1 , наніс їй один удар правим коліном в область обличчя та тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс два удари потерпілій у задню поверхню шиї.

Згідно з висновком експерта № 348 від 01 серпня 2022 року внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, поверхневої ранки правої виличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та різаних ран задньої поверхні шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені обставини встановлені вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2022 року у справі № 161/11856/22, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, яким відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді арешту на строк 1 місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження № 0000229 від 31 липня 2022 року у суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 , як потерпіла, понесла 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала про те, що неправомірними діями ОСОБА_3 їй було завдано моральної шкоди, розмір якої, на думку позивача, становить 300 000 грн та підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, винним діями відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили, позивачу ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач довела завдання їй відповідачем моральної шкоди, оскільки заподіяння кримінальним проступком легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, завдало позивачу моральних страждань, пригнічувало її. Суд також урахував і те, що при розгляді кримінального провадження відповідач щиро не розкаявся.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди в 150 000 грн, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, спричинення тілесних ушкоджень позивачу у вигляді різаних ран задньої поверхні шиї, які завдані ударами кухонним ножем, характеру та обсягу моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок фізичного болю та страждань, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, є цілком розумним та справедливим розміром відшкодування завданої моральної шкоди. Суд також урахував і характер вчиненого відповідачем щодо позивача кримінального правопорушення, а також тієї обставини, що відповідач під час розгляду кримінального провадження не намагався вжити заходів для виправлення наслідків скоєного, його поведінка не свідчила про щире каяття.

На підставі встановлених у цій справі обставин, а також доказів, які підтверджують завдання відповідачем позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Правильним також є висновок суду першої інстанції і щодо стягнення з відповідача на користь позивача, як потерпілої у кримінальному провадженні, понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що суд визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в 150 000 грн не врахував ступінь його вини, а саме те, що ним заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також вимог розумності та справедливості, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такий розмір відшкодування моральної шкоди суд визначив з урахуванням встановлених під час розгляду кримінального провадження обставин, зокрема, свідоме заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, в тому числі із застосуванням кухонного ножа (нанесення двох ударів в область шиї). При цьому як було встановлено, відповідач щиро не розкаявся у вчиненому, оскільки не намагався вжити заходів для виправлення наслідків скоєного. Також не приймаються до уваги колегією суддів покликання відповідача, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка є інвалідом другої групи та потребує постійного стороннього догляду, оскільки зазначена обставина не може бути врахована при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та не впливає на його розмір.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , то останньою не надано доказів та не доведено завдання їй відповідачем моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. Вказаний розмір відшкодування є явно завищеним, не відповідає характеру та обсягу завданих їй фізичних та душевних страждань, яких вона зазнала, та задоволення позовних вимог у вказаному розмірі призведе до безпідставного збагачення позивача.

Таким чином, наведені в апеляційних скаргах доводи щодо неправильного вирішення судом першої інстанції позову не знайшли свого підтвердження. Сторони по справі на підтвердження обставин, викладених в апеляційних скаргах, належних та допустимих доказів не надали, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства та повністю спростовують наведені в апеляційних скаргах доводи. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи в межах заявлених позовних вимог, правильно вирішив спір по суті.

Крім того, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд першої інстанції урахувавши, що реально понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України обґрунтовано стягнув оскаржуваним рішенням суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: