Справа № 158/3032/24
Провадження № 2/0158/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Поліщук С.В.,

при секретарі - Шрамко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 червня 2024р. близько 20 год. 00 хв. в с. Суськ, по вул. Молодіжна, Луцького району Волинської області, неповнолітній син відповідачки по справі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пошкодив електроскутер, який ремонту не підлягає та на праві власності належить позивачу.

24 червня 2024р. відповідач по справі ОСОБА_2 написала відповідну розписку, згідно якої зобов`язувалась відшкодувати позивачці завдані її неповнолітнім сином ОСОБА_3 матеріальні збитки в сумі 20000 грн. до 26 червня 2024 року, однак в подальшому відмовилась від взятих на себе зобов`язань щодо відшкодування завданих збитків.

Крім того позивач вказує, що з приводу пошкодження її майна вона зверталась до правоохоронного органу, яким за результатами перевірки було встановлено наявність цивільно - правових відносин та роз`яснено порядок відшкодування заявнику завданих матеріальних збитків.

Керуючись ст. ст. 509, 1166-1194 ЦК України, просить стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 20000 грн. завданої матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач по справі ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд даної цивільної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному об`ємі.

Копію вищевказаної ухвали суду про відкриття провадження по справі з позовною заявою з додатками відповідачем отримано 05.10.2024 року. 07.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Колодяжною Н.В. до суду подано відзив на позовну заяву, у якому просить поновити пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 січня 2025р. в задоволенні клопотання представника відповідача по справі ОСОБА_2 - адвоката Колодяжної Н.В. про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву у даній цивільній справі відмовлено.

Крім того, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 січня 2025р. відмовлено позивачу по справі ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів з підстав недотримання вимог ч.1 ст. 84 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З копії письмової розписки від 24.06.2024р. вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 , надала позивачу ОСОБА_1 розписку про згоду на відшкодування нею позивачу 20000 грн. матеріальної шкоди завданої належного їй на праві власності майна (електровелосипед) неповнолітнім сином відповідачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк до 26 червня 2024р. (а.с.6).

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно вимог ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи…

Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов`язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров`ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли.

Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, мiж ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст. 1166 ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано.

Звертаючись до суду з даним цивільним позовом позивачем по справі ОСОБА_1 не доведено та не надано суду доказів належності їй на праві власності майна - електровелосипеда.

Крім того суду не надано доказів щодо дійсної вартості вказаного майна та розміру завданого збитку. Надані позивачем докази не дають суду підстав про доведеність вказаних обставин (а.с. 43-45).

Сама по собі розписка відповідача ОСОБА_2 , на яку посилається позивач у позовній заяві, як на підставу стягнення матеріальної шкоди не може слугувати доказом на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відтак, із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76-80, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 386, 1166, 1178, 1192 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ;

представник відповідача: адвокат Колодяжна Наталія Вікторівна, діє на підставі ордеру серії АМ №1104731 від 21.10.2024р., юридична адреса: м. Луцьк, вул. Шопена, 22, оф. 62 Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук