Справа № 697/1324/24
Провадження № 2/697/105/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Через деякий час та за певних обставин шлюб між ними розірвано 11.08.2019.

Але розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На даний час дитина є повнолітньою та з 19.03.2024 перебуває на її утриманні.

ОСОБА_4 в 2023 році вступив в Національний авіаційний університет на факультет комп`ютерних наук та технологій, кафедра інформаційних технологій. На даний час він закінчив перший курс та продовжує навчатися в університеті на бюджетній основі. Він навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

ОСОБА_4 проживає в гуртожитку, що закріплений за даним університетом та щороку сплачує за проживання 8000 грн. (згідно з договором), потребує кошти на підручники, проходження різних додаткових курсів, які покращують його освітній процес, зокрема іноземна мова, комп`ютерні технології, щоденне харчування, одяг, ліки, проїзд в міжміському та міському транспортах тощо.

Позивач не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, оскільки має не лише гідно забезпечувати матеріальний стан дитини, а й сплачувати комунальні потреби, надавати матеріальну допомогу своїм батькам, виділяти кошти на харчування тощо. У зв`язку з цим, вони з сином опинилися в скрутному матеріальному становищі, а саме: їхній син потребує матеріальної допомоги.

Батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина у зв`язку з навчанням не може себе забезпечити і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач самостійно, в добровільному порядку, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач інших дітей не має. Аліментів нікому не сплачує. Отже, ОСОБА_2 має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього сина.

Її колишній чоловік ОСОБА_2 на даний час мобілізований до лав ЗСУ, здоровий, військово придатний, захищає свою батьківщину, одержує заробітну плату, у зв`язку з чим, має змогу утримувати їхню спільну дитину.

З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, а саме за період з 19.03.2024 до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.10.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30).

25.11.2024 представником відповідача адвокатом Хорошун О.В. подано до суду відзив на позовну заяву в якому представник просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування своїх заперечень представником відповідача зазначено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів обгрунтованості заявлених позовних вимог. Так, позивач не надала суду доказів того, що спільний син сторін проживає у даний час разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення його повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, є непосильною для нього.

До досягнення повноліття сина, ОСОБА_2 сплачував аліменти і не ухилявся від обов`язку утримувати свою дитину.

Крім того, позивачем не надано відомостей про графік навчання ОСОБА_3 , лише вказано, що він навчається на денній формі навчання, не заявлено чи години навчання дійсно становлять весь робочий день, тиждень, оскільки, якщо в нього є вільний час, то він може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе.

Відповідач вважає, що позивачем при поданні позову до суду не надано доказів того, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

На даний час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, 21.06.2024 був поранений та отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове дотичне поранення лівої щоки, закриту черепно-мозкову травму та у зв`язку з цим мав тривале лікування, яке потребує і наразі.

На жаль, на даний час, він не має змоги сплачувати аліменти на його утримання в зв`язку з станом свого здоров`я.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що їхній спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , на даний час є студентом другого курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут». Навчається шість днів на тиждень: з понеділка по суботу. У вихідний та в канікулярний період приїжджає до м. Канева та проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. В добровільному порядку, на утримання сина, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього сина, оскільки мобілізований до лав ЗСУ та отримує гідну заробітну плату. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримання дитини. Також позивачем в судовому засіданні надано для долучення до матеріалів справи: довідку № 125-01-09 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» від 15.01.2025; фіскальні чеки на підтвердження купівлі одягу для сина ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Хорошун О.В.

Представник відповідача адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про що матеріали справи містять довідку про доставку електронного повідомлення (а.с.141), про причини неявки суд не повідомила, клопотань та заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, встановив наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.03.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси 01.10.2019 (а.с.5).

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2019, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2019 і до повноліття дитини (а.с.6).

Як вбачається з довідки Національного авіаційного університету від 10.06.2024, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.7).

Згідно довідки Національного авіаційного університету від 07.11.2024, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.114).

ОСОБА_3 отримує стипендію в сумі 2000 грн., про що свідчить довідка АТ «КБ «Приватбанк» про рух коштів за період з 01.09.2023 по 28.11.2024 (а.с.112-113).

Згідно витягу про реєстрацію місця проживання особи від 15.06.2024 № 2024/006995485, ОСОБА_3 з 25.10.2023 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-зворот).

Син сторін ОСОБА_3 проживає в гуртожитку АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи також вбачається, що силами студентів, які проживають у вказаному гуртожитку зроблено ремонт в кім. № 501а, зокрема: зремонтовано підлогу, пофарбовано стіни та поклеєні шпалери, пошпакльовано стелю, відремонтовано розетки та застелено ковроліном підлогу, про що складено акт перевірки кімнати після ремонту та надано відповідні фотокартки (а.с.126, 127-130).

Позивачем надано платіжні інструкції про оплату за проживання сина у гуртожитку 11, а також платіжні доручення на оплату продуктів харчування, товарів/послуг (а.с.8, 9, 79-111).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів наданих представником відповідача, на даний час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, 21.06.2024 був поранений та отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове дотичне поранення лівої щоки, закриту черепно-мозкову травму та у зв`язку з цим мав тривале лікування, що підтверджується наданими представником відповідача медичними документами (а.с.51-54, 57-68).

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач зазначає, що навчання сина на денній формі, позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а відповідач, як батько, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час його навчання. Позивач не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, оскільки має не лише гідно забезпечувати матеріальний стан дитини, а й сплачувати комунальні потреби, надавати матеріальну допомогу своїм батькам, виділяти кошти на харчування тощо. У зв`язку з цим, вони з сином опинилися в скрутному матеріальному становищі, а саме: їхній син потребує матеріальної допомоги.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч. 6 ст. 7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання має той з батьків з яким проживає син, дочка, які продовжують навчання, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік (від 18 до 23 років), продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі і наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічні положення закріплені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

До відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, тобто, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначається з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття.

Відповідно до довідки навчального закладу за №307 від 10.06.2024, ОСОБА_3 є студентом 1-го курсу Національного авіаційного університету, денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.7).

Також, згідно довідки Національного авіаційного університету від 07.11.2024, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.114).

Отже, з системно-логічного аналізу викладених вище обставин, слідує, що ОСОБА_3 має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23-х років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Сторонами за даною категорією справ можуть бути як позивачем один із батьків, з ким проживає повнолітня дитина, так і самі повнолітні дочка, син, а відповідачем другий з батьків. У тому випадку, якщо позов заявлено одним із батьків, суд може залучити до участі у справі сина, дочку.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та проживає в гуртожитку, що закріплений за цим університетом в місті Києві. При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що матеріальна допомога необхідна її сину, зокрема, для можливості сплати за проживання в гуртожитку, купівлі підручників, проходження різних додаткових курсів, які покращують його освітній процес, зокрема іноземна мова, комп`ютерні технології, щоденне харчування, одяг, ліки, проїзд в міжміському та міському транспортах тощо. Позивач надала до суду довідку про місце реєстрації сина ОСОБА_3 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-зворот, а.с.77), у зв`язку з навчанням на денній формі навчання, отже, фактично ОСОБА_3 , не проживає з матір`ю ОСОБА_1 (позивачем по справі).

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

25 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414) досліджував питання щодо визначення належного позивача та встановив наступне.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Отже, якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову з цієї підстави.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з тієї підстави, що поданий неналежним позивачем, оскільки на момент звернення з позовом до суду, повнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається в Національному авіаційному університеті, що знаходиться у м. Києві та проживає в гуртожитку, що закріплений за цим навчальним закладом, а отже, фактично не проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу позивача, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 22.01.2025.

Головуючий Б . К . Скирда