П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/7743/24

Провадження № 22-ц/4815/95/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Першко О.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) ухвалено:

25 червня 2024 року в м. Рівне

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось)

Повний текст рішення складено: 01 липня 2024 року.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

за участі: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі АТ "ПУМБ" або банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 166 837,42 гривень.

Мотивуючи свої вимоги, покликалось на те, що між сторонами укладено кредитні договори від 14 жовтня 2016 року №01 та від 17 березня 2021 року №301, за якими позичальнику видано кредит у сумі 55 000 гривень та 64 700 гривень відповідно. Однак за цими правочинами відповідач не виконав певних зобов`язань перед банком, через що в нього утворилась заборгованість, яка станом на 01 лютого 2024 року за кредитним договором №01 складала 86 470,08 гривень, з яких: 54 981,90 гривень за кредитом, 31 488,18 гривень за процентами, а за кредитним договором №301 в сумі 80 367,34 гривень, з яких 46 698,35 гривень за кредитом, 08,22 гривень за процентами та 33 660,77 гривень за комісією.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ПУМБ" заборгованість за кредитним договором №01 від 14 жовтня 2016 року в розмірі 86 470,08 гривень та заборгованість за кредитним договором №301 від 17 березня 2021 року в розмірі 80 367,34 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ПУМБ" судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду були підтверджені факти порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами щодо сплати боргів, а також доведено їхній розмір.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав про те, що суд усупереч п.18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України стягнув з нього нараховану позивачем комісію. Також суд не врахував того, що банк мотивував заборгованість публічною пропозицію кредитодавця, яка була невід`ємною частиною кредитних договорів, однак він не надав підтверджень, що такий документ було надано позичальнику для ознайомлення він їх розумів та з ними погодився, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Тому умови та правила банківських послуг в публічних пропозиціях позивача за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов та порядку нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, умов та порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань не можуть визначатися як стандартна форма та як додаток до кредитного договору, укладеного між сторонами. Отже, відсутні підстави вважати, що позичальник з банком обумовили у письмовому виді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, а також відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві АТ "ПУМБ" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення як законне і обґрунтоване - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "ПУМБ" із Заявою № 01 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказував, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі та просить відкрити йому поточний рахунок, надати кредитну картку та встановити на його поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 1 000 гривень.

В подальшому, 17 березня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до АТ "ПУМБ" із Заявою № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказував, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі та просить надати йому споживчий кредит в сумі 64 700 гривень на строк 36 місяців зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % та зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 %.

Окрім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, а метою підписання його є ознайомлення ОСОБА_1 з детальними умовами кредитування.

Проте колегія суддів не може погодитись з тим, що розміщені на веб-сайті банку публічні пропозиції на укладення договору у відповідних на той час редакціях є складовими кредитних договорів, а підписанням паспорта споживчого кредиту підтверджується факт узгодження між сторонами зазначених в ньому умов кредитування.

Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший ч. 1 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з умовами та правилами банківських послуг в публічних пропозиціях, підписуючи анкети-заяви про приєднання.

Витяги із веб-сайту позивача належними доказами бути не можуть, оскільки вони повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому доцільним є застосування при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, зокрема, щодо належності та допустимості витягів з тарифів, умов і правил надання банківських послуг, розміщених на веб-сайті кредитора, а також особливостей, за відповідних обставин, укладення договору приєднання в порядку ст. 634 ЦПК України та необхідності врахування принципу захисту прав споживачів фінансових послуг.

Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово ним змінювались.

Тому нарахована позивачем заборгованість на підставі публічних пропозицій, редакції яких у певний час зберігались на веб-сайті банку, є необґрунтованою.

Заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 01 окрім особистих даних позичальника, не містить жодної інформації щодо умов кредитування.

З наданої позивачем Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 01, виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2024 року видно, що ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, кредитний ліміт 26 травня 2023 року збільшено до 55 000 гривень, ним вони використовувалися, та наявний розмір заборгованості в сумі 86 470,08 гривень, з яких: 54 981,90 гривень - заборгованість за кредитом; 31 488,18 гривень - заборгованість за відсотками.

Оскільки за цим правочином позичальником сплачені грошові кошти в розмірі 65 358,12 гривень на погашення неправомірно нарахованих на підставі публічної пропозиції відсотків, тому вони підлягають зарахуванню в рахунок повного погашення заборгованості за тілом кредиту.

Отже, заборгованість за такою угодою в ОСОБА_1 перед АТ "ПУМБ" відсутня.

Щодо заяви № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то безпосередньої в ній її контрагенти узгодили нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % та сплату відсотків в розмірі 0,01 %.

З наданої позивачем платіжної інструкції № TR/48142820.56666.8810 від 17 березня 2021 року, виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2024 року видно, що ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, ним вони використовувалися, та наявний розмір заборгованості в сумі 80 367,34 гривень, з яких: 46 698,35 гривень - заборгованість за кредитом; 08,22 гривень - заборгованість за процентами; 33 660,77 гривень заборгованість за комісією.

При цьому комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Пунктом 4 вказаної заяви встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".

Тому зазначена умова укладеного між сторонами кредитного договору у формі заяви є нікчемною.

Визнання нікчемного правочину недійсним не вимагається, адже він є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-80гс20)).

Правовий висновок про те, що зазначений пункт тотожного кредитного договору з АТ "ПУМБ" є нікчемним викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі № 752/4008/20 (провадження № 61-11866св21).

З приводу підписаного сторонами паспорта споживчого кредиту, то згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що висловлена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що в спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника, а факт порушення прав кредитора є очевидним, тому вважає за необхідне стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за правочином у формі заяви № 301 в сумі 27 361,27 гривень за тілом кредиту, адже 19 345,30 гривень, які банком були розподілені на погашення нікчемної комісії, підлягають зарахуванню на повне погашення процентів за кредитом в розмірі 8,22 гривень, а решта на часткове погашення тіла кредиту, розміром 46 698,35 гривень.

Як убачається, при вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

При цьому за з`ясованих обставин вимога автора апеляційної скарги про необхідність повної відмови АТ "ПУМБ" в задоволенні позову є необґрунтованою і тому відхиляється.

Підставою для прийняття нової постанови - про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" 27 361 (двадцять сім тисяч триста шістдесят одну) гривню 27 копійок.

В задоволенні решти вимог Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк"; адреса: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст постанови складено: 14.01.2025

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук