КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/13083/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2938/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва 03 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Галась І.А., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, -

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В., в якій просив: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Гудзя Р.В. та зобов`язати перерахувати заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням сплачених добровільно коштів (т. 1 а.с. 1-3).

Скаргу мотивував тим, що законом прямо передбачено обов`язок державного виконавця здійснювати перерахунок заборгованості щомісяця. Тож, невиконання цієї дії у виконавчому провадження державним виконавцем Гудзь Р.В. є триваючим правопорушенням, а тому незаконні дії державного виконавця можуть бути оскаржені в будь-який час.

Також, із відповіді наданої Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Києва), отриманої на електронну пошту 14.06.2024 року, стало відомо про не надання довідки та не здійснення перерахунку заборгованості Гудзем Р.В. , вказаної у довідці про розмір заборгованості станом на 01.05.2024 та виданої іншій стороні виконавчого провадження.

Вказував, що між ним та ОСОБА_3 14 квітня 2010 року було укладено шлюб, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13.03.2020 року у справі № 754/17238/19. У період шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року у справі № 754/13083/20 стягнуто із ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти в розмірі твердої грошової суми: 1500 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Скаржник добровільно (за попередньою усною домовленістю зі стягувачем) перерахував кошти по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 , на картку НОМЕР_1 , яка була відкрита ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк», із відповідним призначенням платежу «аліменти на утримання ОСОБА_4 » у період з жовтня місяця 2020 року по вересень 2021 року, тобто, до моменту винесення судового рішення 19.07.2021 року у справі № 754/13083/20 та відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Однак, незважаючи на надані квитанції, виконавець Гудзь Р.В. наклав арешт на його рахунки, пояснюючи, що «аліменти на утримання ОСОБА_4 - це додаткові витрати на дитину», при цьому, маючи на руках рішення суду, в якому було відмовлено стягувачу в додаткових витратах на дитину.

На письмові та усні звернення ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості та видачу довідки відбувається повне ігнорування, навіть при зверненні до начальника Деснянського відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Дубас А.М.

Вся публічна інформація (довідки) стосовно заборгованості, яка видавалась іншій стороні провадження, була видалена із ВП № НОМЕР_3 відповідальним виконавцем - Гудзь Р.В., але, при цьому, до суду подаються довідки із заборгованості та підписані старшим державним виконавцем Деснянського відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) - Гудзь Р.В.

Дані, з якими ОСОБА_1 свідомо не дають ознайомитись, вже використовувалися в суді у справі № 754/15198/20 та 754/6890/24, чим порушено ст.32 Конституції України.

Станом на день написання даної скарги всі довідки про стан заборгованості видалені із виконавчого провадження і відсутні серед документів в автоматизованій системі виконавчого провадження, але при цьому видаються іншій стороні.

Тобто, виконавець Гудзь Р.В. вчиняє свідомі та систематичні порушення Конституції України, а саме: не зараховує добровільно сплачені кошти; не перераховує та не надає розрахунку заборгованості зі сплати аліментів; вимагає повторно сплатити кошти на користь стягувача (т. 1 а.с. 1-3).

29 липня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В. про відмову в задоволені даної скарги (т. 2 а.с. 52-55).

На обґрунтування зазначав, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий лист № 754/13083/29, виданий 07.09.2021 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, перебуває у відділі на виконанні (ВП НОМЕР_3).

24 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 269 грн. 19 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 269 грн. Згідно розрахунку від 18.10.2021 року заборгованість складає 21 000 грн.

19.10.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, підписано КЕП та направлено до банків учасників електронного обміну. 25.10.2021 державним виконавцем відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України02.04.2012 за № 489/20802, внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку від 22.06.2023 заборгованість склала 23 000 грн.

За період перебування на виконанні виконавчого провадження, на депозитний рахунок відділу періодично надходили боржником сплачені кошти в розмірі 48 200 грн., які перераховувались на рахунок стягувача.

Разом з тим, до відділу на виконання разом з заявою стягувача про прийняття на виконання надійшов виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва № 754/14429/23 від 29.04.2024 про зміну способу стягнення аліментів які стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 грн., щомісячно на частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якого направлено боржнику та стягувачу. 06.05.2024 року керівником відділу здійснено перевірку даного виконавчого провадження за власною ініціативою. За результатами перевірки встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 внесено передчасно та скасовано так як таке рішення має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов`язковим для державної виконавчої служби при виконанні відповідного виконавчого листа у межах виконавчого провадження. Таке рішення не є підставою для відкриття нового виконавчого провадження, а підлягає виконанню у виконавчому провадження (відкритому на підставі виконавчого листа, який виданий на підставі первісного рішення суду, яким спір вирішено по суті) як процесуальний акт (документ), який лише змінює порядок виконання судового рішення.

03.06.2024 року винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП № НОМЕР_4. 03.06.2024 року до відділу надійшла заява стягувача про доручення вищевказаного документа до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3. 03.06.2024 року по виконавчому провадженні № НОМЕР_3 державним виконавче винесено постанову про внесення змін до реквізитів виконавчого документа, в частині зміни способу стягнення аліментів.

03.06.2024 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість згідно якого станом на 31.05.2024 року склала 29 002,14 грн.

Також, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/14429/23 від 29.04.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 30 000 грн.

06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику та стягувану (ВП № НОМЕР_5). 06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269 грн. 06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 3 000 грн. 06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, підписано КЕП та направлено до банків учасників електронного обміну. Державним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, та МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

21.06.2024 року державним виконавцем направлено виклик державного виконавця щодо сплати боргу по вищевказаному документу на 26.06.2024 року, але на виклик ОСОБА_1 не з`явився, хоч і був повідомлений належним чином, про що складено акт. 27.06.2024 року державним виконавцем направлено повторний виклик державного виконавця щодо сплати боргу по вищевказаному документу на 02.07.2024 року, але на виклик ОСОБА_1 не з`явився, хоч і був повідомлений належним чином, про що складено акт (т. 2 а.с. 52-55).

03 вересня 2024 року до суду надійшли заперечення від представника ОСОБА_3 - адвоката Клочай Н.І., в яких остання просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що між ОСОБА_3 та боржником не було жодної домовленості щодо сплати аліментів в добровільному порядку. Боржник не звертався до стягувача із запитом про надання її банківського рахунку з метою зарахування ним аліментів на утримання дитини. Як вбачається з доданих боржником квитанцій ОСОБА_3 не була отримувачем коштів, які ОСОБА_1 вважає аліментними.Кошти, які ОСОБА_1 вважає аліментними не підпадають під визначення терміну «аліменти», оскільки їх сплачено не на користь стягувача аліментів, ОСОБА_3 , про що йому неодноразово вказував державний виконавець Гудзь Р.В. та навіть Деснянський районний суд міста Києва. Зокрема, додані до виконавчого провадження копії квитанцій надавалися ОСОБА_1 до матеріалів справи № 754/13083/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Однак, Деснянський районний суд міста Києва у справі № 754/13083/20 не визнав ці кошти, як докази сплати ОСОБА_1 аліментів, тому було прийнято судове рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти, починаючи з 08.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Деснянського районного суду Києва у справі № 754/13083/20 ОСОБА_1 не оскаржував.

Вказувала, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами.Зокрема, з аналогічною скаргою, боржник вже звертався в 2021 році та щодо його скарги Деснянським районним судом міста Києва було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність та дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, (провадження 4-с/754/15/22, справа № 754/13083/20, суддя Гринчак О.І.).

При розгляді скарги ОСОБА_1 , поданої до суду 22 жовтня 2021 року, суд досліджував рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі № 754/13083/20, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Судом було встановлено, що 07 вересня 2021 року на виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 про стягнення аліментів видано виконавчий лист № 754/13083/20, в якому вказано боржником - ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_3 22 вересня 2021 року стягувач звернулася до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження.24 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, згідно з якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07 вересня 2021 року. 05 жовтня 2021 року боржник звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просив перерахувати заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням НОМЕР_3; проінформувати його щодо реквізитів для сплати аліментів в подальшому для виконання рішення суду. На підтвердження сплачених аліментів за період з 01.10.2020 по 01.10.2021 боржник надав копії квитанцій від 29.10.2020 на суму 1500,00 грн.; від 01.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 29.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 30.01.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.02.2021 на суму 1500,00 грн.; від 28.03.2021 на суму 1500,00 грн.; від 18.04.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.05.2021 на суму 1500,00 грн.; від 30.06.2021 на суму 1500,00 грн.; від 29.07.2021 на суму 1500,00 грн.; від 25.08.2021 на суму 2000,00 грн.; від 28.09.2021 на суму 1500,00 грн. У всіх вказаних квитанціях одержувачем є ОСОБА_4 . 18 жовтня 2021 року державний виконавець склав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 7/7 (ВП № НОМЕР_3), згідно з яким заборгованість скаржника зі сплати аліментів за період з 08.10.2020 по 09.2021 (вересень 2021 року) станом на 30.09.2021 становить 21 000,00 грн. 21 жовтня 2021 року Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист ОСОБА_1 , в якому йдеться про те, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 про стягнення з нього на користь стягувача, на утримання неповнолітнього сина аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. До відділу надійшла заява разом з квитанціями про сплату аліментів, однак отримувачем в даних квитанціях зазначено ОСОБА_4 , який не є стороною у виконавчому провадженні. На підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.09.2021 по вищезазначеному виконавчому провадженню зроблено розрахунок заборгованості. Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав реквізити для сплати коштів, та додатково повідомив, що зарахувати вищевикладені платежі як сплату аліментів немає підстав, оскільки згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 стягувачем є ОСОБА_3 . 22 жовтня 2021 року ОСОБА_3 листом повідомила державного виконавця та боржника про те, що станом на дату звернення відсутні надходження грошових коштів в якості аліментів від ОСОБА_1 на її користь, в т.ч і за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021. Зі змісту наданих скаржником квитанцій, які є предметом розгляду і даної скарги, суд вказав, що грошові кошти перераховувалися на картковий рахунок, відкритий на ім`я малолітнього ОСОБА_4 . Однак, відповідно до виконавчого листа № 754/13083/20, виданого Деснянським районним судом міста Києва 07.09.2021, стягувачем є ОСОБА_3 . З цих підстав Деснянський районний суд міста Києва встановив, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів сплати на користь належного стягувача ОСОБА_3 , чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, а відтак, в цій частині у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В. суд відмовив.

13 червня 2024 року ОСОБА_1 , звернувся з аналогічною скаргою. Справа розглядалася Деснянським районним судом міста Києва та за наслідками її розгляду суд ухвалив залишити скаргу без розгляду з підстави пропуску строку, встановленого законом та відсутності заяви про поновлення строку.

Зокрема, суд зазначив, що скаржник звернувся до суду зі скаргою 13 червня 2024 року. До матеріалів скарги було додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2021 ВП № НОМЕР_3, в якій вказано ідентифікатор доступу, відповідно до якого скаржник, як сторона виконавчого провадження, отримав доступ до матеріалів виконавчого провадження. Також скаржником додано розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 21.03.2023 та від 09.05.2023, а також квитанції за період з 30.10.2020 по 28.09.2021. Таким чином, суд встановив, що скаржник з вересня 2021 року знав про оскаржувані ним дії державного виконавця, але звернувся до суду з даною скаргою лише у червні 2024 року.

24 червня 2024 року ОСОБА_1 звертається втретє з аналогічною скаргою, з посиланням на те, що порушення на йому думку є триваючим, а тому незаконні дії можуть бути оскаржені в будь-який час. Однак, ОСОБА_3 , не погоджується з тим, що порушення є триваючим.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі № 754/13083/20, питання стягнення аліментів вже було вирішене судом. Квитанції, на які посилається боржник містяться в матеріалах справи та були досліджені судом. Це рішення набуло законної сили 26 серпня 2021 року, що підтверджує, що всі обставини справи вже розглянуті.

Згідно з статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання. Повторне звернення з тією ж скаргою без нових обставин суперечить принципу правової визначеності та може призвести до зловживання правом.

Згідно з частиною 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості вирішуються судом за заявою заінтересованої особи.Однак, у даному випадку, всі питання щодо заборгованості вже були розглянуті судом, і скаржник не надав нових обставин, які б підтверджували необхідність повторного розгляду.

Судова практика підтверджує, що повторне звернення з аналогічною скаргою без нових обставин не є обґрунтованим, оскільки це суперечить принципу правової визначеності та порушує права інших учасників процесу (т. 2 а.с. 61-64).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В. залишено без задоволення (т. 2 а.с. 77-81).

Не погодившись з ухвалою суду, 21 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність державного виконавця в повному обсязі (а.с. 85-87).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої не прийняв до уваги той факт, що 05 жовтня 2021 року боржник звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просив перерахувати заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням НОМЕР_3, проінформувати його щодо реквізитів для сплати аліментів в подальшому для виконання рішення суду.

Скаржник добровільно (за попередньою усною домовленістю зі стягувачем) перерахував кошти по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 на картку НОМЕР_1 , яка була відкрита ОСОБА_3 в АТ КБ « Приватбанк», із відповідним призначенням платежу «аліменти на утримання ОСОБА_4 » у період з жовтня місяця 2020 року по вересень 2021 року, тобто, до моменту винесення судового рішення 19.07.2021 року у справі № 754/13083/20 та відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3. На підтвердження викладеного боржник надав відповідні квитанції. Добровільне перерахування батьком аліментів на особовий рахунок неповнолітньої дитини вважається виконанням судового наказу про стягнення аліментів.

З урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи й того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів. Добровільне перерахування боржником аліментів на особистий рахунок його неповнолітньої дитини вважається таким, що здійснене на виконання судового наказу про стягнення аліментів на її утримання, тому неврахування державним виконавцем сплати таких коштів під час розрахунку заборгованості зі сплати аліментів є безпідставним (висновок Верховного Суду у постанові від 13 червня 2024 року у справ № 760/17498/22).

Відтак, вважав, що він довів належними доказами, що сплачував аліменти та має право на їх перерахування (т. 2а.с. 85-87).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Державний виконавець Деснянського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзь Р.В., представник стягувача ОСОБА_3 - адвокат Клочай Н.І. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_3 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Проте, факт належного повідомлення стягувача ОСОБА_3 її представник - адвокат Клочай Н.І. підтвердила в суді апеляційної інстанції, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 120-128, 138-141).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року у справі № 754/13083/20 стягнуто із ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти в розмірі твердої грошової суми: 1500 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 6-10).

07 вересня 2021 року на виконання вказаного рішення Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 754/13083/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Боржником вказано - ОСОБА_1 , стягувачем - ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 30-31).

24.09.2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, згідно з якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва №754/13083/20 від 07.09.2021 року (т. 1 а.с. 12).

24.09.2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат у розмірі 269,00 грн. (т. 1 а.с. 246, т. 2 а.с. 1).

05 жовтня 2021 року боржник - заявник ОСОБА_1 звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просив перерахувати заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням НОМЕР_3; проінформувати його щодо реквізитів для сплати аліментів в подальшому для виконання рішення суду. На підтвердження сплачених аліментів за період з 01.10.2020 по 01.10.2021 боржник надав копії квитанцій від 29.10.2020 на суму 1500,00 грн.; від 01.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 29.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 30.01.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.02.2021 на суму 1500,00 грн.; від 28.03.2021 на суму 1500,00 грн.; від 18.04.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.05.2021 на суму 1500,00 грн.; від 30.06.2021 на суму 1500,00 грн.; від 29.07.2021 на суму 1500,00 грн.; від 25.08.2021 на суму 2000,00 грн.; від 28.09.2021 на суму 1500,00 грн. У всіх вказаних квитанціях одержувачем є ОСОБА_4 , призначення платежу - аліменти за відповідний місяць (т. 2 а.с. 18-24).

18.10.2021 року старшим державним виконавцем Гудзь Р.В. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 року, згідно з яким загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становив 21 000 грн. (т. 2 а.с. 16).

19 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18 000,00 грн. (т. 1 а.с. 244, т. 2 а.с. 3).

Крім того, 19 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат у розмірі 269,00 грн. (т. 1 а.с. 245, т. 2 а.с. 2).

21.10. 2021 року Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист ОСОБА_1 про те, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. ВП№ НОМЕР_3. До відділу надійшла заява разом з квитанціями про сплату аліментів, однак отримувачем в даних квитанціях зазначено ОСОБА_4 , який не є стороною у виконавчому провадженні. На підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.09.2021 по вищезазначеному виконавчому провадженню зроблено розрахунок заборгованості. Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав реквізити для сплати коштів, та додатково повідомив, що зарахувати вищевикладені платежі як сплату аліментів немає підстав, оскільки згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 стягувачем є ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 14).

22.10.2021 року ОСОБА_3 листом повідомила державного виконавця та боржника про те, що станом на дату звернення відсутні надходження грошових коштів в якості аліментів від ОСОБА_1 на її користь, ОСОБА_3 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в т.ч і за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 (т. 1 а.с. 222).

Також листом від 22.10.2021 року ОСОБА_3 з метою забезпечення реального виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 та виданого на його виконання виконавчого листа від 07.09.2021, та у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 судового рішення в добровільному порядку просила накласти арешт на все майно боржника, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 223).

25.10.2021 року держаним виконавцем внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників (т. 2 а.с. 25).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року у справі № 754/14429/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року скасовано в частині зміни способу стягнення аліментів та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500,00 грн щомісячно на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 2684,00 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

29 квітня 2024 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 754/14429/23 на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року у справі № 754/14429/23 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 500 грн. щомісячно на частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 104-105).

До відділу на виконання разом з заявою стягувача про прийняття на виконання надійшов виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва № 754/14429/23 від 29.04.2024 про зміну способу стягнення аліментів які стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 грн., щомісячно на частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 82-84).

06.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якого направлено боржнику та стягувану. 06.05.2024 року керівником відділу здійснено перевірку даного виконавчого провадження за власною ініціативою. За результатами перевірки встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 внесено передчасно та скасовано так як таке рішення має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов`язковим для державної виконавчої служби при виконанні відповідного виконавчого листа у межах виконавчого провадження. Таке рішення не є підставою для відкриття нового виконавчого провадження, а підлягає виконанню у виконавчому провадження (відкритому на підставі виконавчого листа, який виданий на підставі первісного рішення суду, яким спір вирішено по суті) як процесуальний акт (документ), який лише змінює порядок виконання судового рішення (а.с. 82-84).

03.06.2024 року винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП № НОМЕР_4. 03.06.2024 року до відділу надійшла заява стягувача про доручення вищевказаного документа до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 (а.с. 82-84).

03 червня 2024 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Гудзем Р.В. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження замість резолютивної частини: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, зазначити резолютивну частину: про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 500 грн. щомісячно на частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 86-87).

Згідно з розрахунком заборгованості від 02.07.2024 №7/7 ВП НОМЕР_3 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №754/13083/20 від 07.09.2021 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, виконаного державним виконавцем Гудзь Р.В., загальний розмір заборгованості станом на 01.07.2024 року становить 42875,64 грн. (т. 1 а.с. 62).

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок визначення суми аліментів визначено Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішення, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

За положеннями ч. ч. 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) регламентовано статтею 195 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії/ бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Р.В., ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзь Р.В. з дня відкриття виконавчого провадження не зараховує добровільно сплачені ОСОБА_1 кошти по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 в рахунок заборгованості зі сплати аліментів, не перераховує та не надає розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вимагає повторно сплатити кошти на користь стягувача.

До матеріалів скарги ОСОБА_1 було долучено копії квитанцій від 29.10.2020 на суму 1500,00 грн.; від 01.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 29.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 30.01.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.02.2021 на суму 1500,00 грн.; від 28.03.2021 на суму 1500,00 грн.; від 18.04.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.05.2021 на суму 1500,00 грн.; від 30.06.2021 на суму 1500,00 грн.; від 29.07.2021 на суму 1500,00 грн.; від 25.08.2021 на суму 2000,00 грн.; від 28.09.2021 на суму 1500,00 грн. У вказаних квитанціях одержувачем є ОСОБА_4 , призначення платежу - аліменти за відповідний місяць (т. 1 а.с. 13-24).

Проте, відповідно до виконавчого листа № 754/13083/20, виданого Деснянським районним судом міста Києва 07.09.2021, стягувачем є ОСОБА_3 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що банківська картка на яку він за усною домовленістю зі стягувачем ОСОБА_3 перераховував гроші була відкрита саме ОСОБА_3 , посилався на наявну в матеріалах справи заяву стягувача ОСОБА_3 де остання просила розблокувати дитячу картку, яка прив`язана до її IBAN НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 55).

Колегія суддів перевірила та відхилила такі доводи заявника. Врахувавши наступне.

Факт такої домовленості, як і відкриття банківської карти, представник стягувача ОСОБА_3 - адвокат Клочай Н.І. в суді заперечувала. Державний виконавець Гузь Р.В. пояснив, що стягувач ОСОБА_3 заперечувала отримання нею аліментів від боржника ОСОБА_1 протягом спірного періоду (т. 2 а.с. 125).

Зазначення в заяві ОСОБА_3 IBAN НОМЕР_2 само по собі не дає об`єктивних підстав ідентифікувати його як належного до банківської картки № НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводів заявника, що банківська картка № НОМЕР_1 була відкрита саме на ім`я малолітньої дитини ОСОБА_4 , а не на користь іншої особи. Не надано і об`єктивних доказів відкриття такої картки саме стягувачем ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк» та (або) існування домовленості між стягувачем і боржником про сплату останнім аліментів по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 на картку, яка б була відкрита ОСОБА_3 в АТ КБ « Приватбанк».

При цьому, на переконання апеляційного суду, заявник ОСОБА_1 в суді першої інстанції не був позбавлений можливості надати до суду об`єктивні докази, що банківська картка № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» ним не відкривалась та заявити клопотання до суду про витребування від Банку відповідної інформації стосовно стягувача ОСОБА_3 .

Відповідне клопотання про витребування таких доказів (інформації) з Банку, у випадку неможливості отримання такої заявником ОСОБА_1 в суді першої інстанції заявлено не було, не заявлено такого і в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 125).

Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року у цій справі № 754/13083/20 в задоволенні скарги на дії державного виконавця Гудзя Р.В. відмовлено, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі № 754/13083/20 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Гудзя Р.В. залишено без розгляду за пропуском строку. Вказані судові рішення оскаржені не були та набрали законної сили (т. 1 а.с. 75-78, 173-183).

Отже, питання законності дій державного виконавця Гудзя Р.В. в рамках виконавчого провадження щодо стягнення аліментів були предметом перевірки судом. Поряд з цим, вимоги ОСОБА_1 заявлені ним у скарзі від 21 червня 2024 року, яка є предметом перевірки апеляційного суду у цій справі, з посиланням на невиконання державним виконавцем положень п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо щомісячного перерахунку заборгованості не були предметом раніше заявлених вимог, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття провадження або залишення скарги без розгляду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо надання та (або) витребування доказів не скористався.

При цьому, скаржником ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів сплати на користь належного стягувача ОСОБА_3 аліментів за вказаних період, відтак, у державного виконавця були відсутні підстави для перерахування заборгованості по аліментам на підставі вказаних квитанцій.

Державний виконавець, проводив розрахунки заборгованості по аліментам на підставі наявних в нього відомостей.

Посилання апелянта ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на обставини і докази, які виникли після ухвалення оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 03 вересня 2024 року не можуть бути прийняті до уваги з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, оскільки такі є новими доказами, які не могли бути надані до суду першої інстанції зважаючи на час їх створення.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність дій державного виконавця, та докази щодо необхідності перерахування розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки сума заборгованості по аліментам була визначена державним виконавцем на підставі даних, що містилися у виконавчому провадженні, а відтак підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, тому відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва 03 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 січня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова