ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2023 року на перехресті вул. Тітова та вул. Суворова в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.05.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, зазнав пошкоджень, а позивач зазнав матеріальних збитків з відновлювального ремонту транспортного засобу на суму 131943,57 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Аркс», згідно полісу №ЕР/210868798. 05.04.2023 року представник позивача направив на електронну пошту АТ «СК «Аркс» завірені електронно-цифровим підписом оригінал повідомлення про ДТП, оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, копії паспорту та РНОКПП, нотаріальну довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представника, документи на оплату послуг з евакуації транспортного засобу. 11.04.2023 року листом АТ «СК «Аркс» зазначила, що необхідно особисто з`явитися до офісу страховика представникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_1 для проведення ідентифікації та верифікації, при собі мати оригінали паспорту та коду. 13.04.2023 року, 02.05.2023 року та 17.05.2023 року представник ОСОБА_1 направив АТ «СК «Аркс» завірені особисто ОСОБА_1 паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 , рахунок з СТО ФОП ОСОБА_5 , витяг реєстру юридичних осіб та платників податків відносно ФОП ОСОБА_5 17.05.2023 року, постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 року. Жодного рішення про виплату страхового відшкодування позивач станом на дату звернення до суду не отримав. Вказує, що повідомлення про настання страхового випадку відповідач отримав 05.04.2023 року. Згідно висновку експерта, розмір матеріальної шкоди складає 131943,57 грн, що є вартістю відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача страхове відшкодування у сумі 131943,57 грн, витрати на оплату послуг евакуатора в сумі 2000,00 грн та витрати на оплату послуг експерта - 3080,00 грн, а всього 137023,57 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Аркс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 120041,29 грн, витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3080,00 грн, витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 2000,00 грн, судовий збір у розмірі 1200,41 грн, а всього 126321,70 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Аркс», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 02.04.2023 року на перехресті вул. Тітова та вул. Суворова в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с. 26-27).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 року в справі №204/5376/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 16.05.2023 (а.с. 26-27).

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Аркс» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно полісу №ЕР/210868798 від 02.09.2022; ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 грн (а.с. 113 зворот).

05 квітня 2023 року представник позивача направив на електронну пошту АТ «СК «Аркс» завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування з відповідним переліком додатків (доказів), зокрема, копією паспорту та РНОКПП позивача, копією довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника позивача, документи на оплату послуг з евакуації транспортного засобу, докази фактичного проведення відновлювальних робіт автомобіля, в якій просив здійснити відшкодування шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 (а.с. 11-13).

Листом АТ «СК «Аркс» від 11.04.2023 року №3491/12цв повідомлено, зокрема, про необхідність, з метою здійснення виплати страхового відшкодування, особисто з`явитись до найближчого офісу АТ «СК «Аркс» представнику ОСОБА_3 разом з потерпілою особою ОСОБА_1 та представником потерпілого ОСОБА_4 для проведення страховиком ідентифікації та верифікації особи, на користь якої здійснюється страхове відшкодування (а.с. 30).

13 березня 2023 року представник ОСОБА_1 направив АТ «СК «Аркс» завірені особисто ОСОБА_1 копії паспорту та РНОКПП позивача, а також копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 31-37).

Відповідно до висновку експерта №4604/23, складеного 26.04.2023 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. за результатами проведення товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, становить 410400,31 грн, вартість відновлювального ремонту - 171874,97 грн, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, - 131943,57 грн, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (без ПДВ), - 120041,29 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 - 131943,57 грн (а.с. 43-52).

Крім того, відповідно до копії акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.05.2023 №41, складеного між представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , автомобіль «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , фактично відремонтовано, а вартість відновлювальних робіт склала 132000,00 грн (а.с. 88).

Також, позивач поніс витрати на евакуацію транспортного засобу «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , з місця ДТП, у сумі 2000,00 грн, що підтверджується копіями акту виконаних робіт №4 від 02.04.2023 та квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 02.04.2023 ФОП ОСОБА_7 (а.с. 14, 15, 16-20).

Доказів того, що відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у будь-якому розмірі на рахунок позивача чи на рахунок особи, що здійснювала ремонт транспортного засобу - суду не надано.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)).

За ст. ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши завдання позивачу матеріальної шкоди у ДТП, яка мала місце 02.04.2023 року, внаслідок пошкодження його автомобіля «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 ; встановивши вину в цій пригоді водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Аркс» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн та розміром франшизи - 0,00 грн; приймаючи до уваги, що позивач у встановлені строки звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування; враховуючи, що страховиком не здійснено страхового відшкодування протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Аркс» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 120041,29 грн, що є вартістю відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (без ПДВ), шкоди, пов`язаної з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, у сумі 2000,00 грн, а також витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3080,00 грн.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивачем не було надано усі документи для виплати страхового відшкодування, є безпідставними.

У підпункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

За положеннями пункту 35.2 статті 35вказаного вище Закону, до заяви додаються, зокрема:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина четверта статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Представником позивача було направлено усі передбачені пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV документи разом із заявою про виплату страхового відшкодування, зокрема, копію паспорту позивача, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податку позивача, копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ, вказано відомості про банківські реквізити особи (суб`єкта господарювання), яка надавала послуги з ремонту пошкодженого автомобіля.

Страховик має право вимагати для огляду оригінали зазначених вище документів, однак у нього не було підстав для відмови у здійсненні регламентної виплати (страхового відшкодування), що передбачені статтею 37 вказаного вище Закону від 1 липня 2004 року №1961-IV. У свою чергу позивачем через свого представника було надано відповідачу всі передбачені законом документи для здійснення страхового відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність надання переваги, при встановленні розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, саме звіту №21-04.23 від 27.06.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, складеного на замовлення відповідача оцінювачем ФОП ОСОБА_8 , колегія зазначає наступне.

Закон України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні встановлено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 3 Закону).

За змістом частини першої статті 5 вказаного вище Закону, суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

У свою чергу, Законом України Про судову експертизу №4038-XII встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону).

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом (стаття 7 вказаного вище Закону №4038-XII).

За змістом пункту 2.1 розділу IV Товарознавча експертиза Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Наданий позивачем висновок судового експерта Дроздова Ю.В. №4604/23, складений за результатами проведення товарознавчої експертизи 26.04.2023 (тобто через 24 дні після ДТП), який обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України, яким безпосередньо оглядався транспортний засіб «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу від 13.04.2023 (а.с. 53-56). Вказаний вище висновок складений атестованим судовим експертом Дроздовим Ю.В., який має відповідну кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз з визначення вартості КТЗ та розміру збитку, завданого власнику ТЗ, значним стажем експертної роботи з 1998 року.

Разом з тим, звіт №21-04.23 про оцінку вартості (розміру) збитків, складений ФОП ОСОБА_8 , складений 27.06.2023 року (тобто через 86 днів після ДТП) оцінювачем, який має кваліфікацію оцінювача за напрямком Оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напрямку «Оцінка дорожніх транспортних засобів» зі значно меншим стажем (з 2009 року), та не був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, згідно змісту цього звіту, ОСОБА_8 має фаховий рівень та спеціалізацію в межах напрямку оцінки - оцінка дорожніх транспортних засобів. Всупереч цьому, у звіті визначено також вартість збитків, заподіяних внаслідок пошкодження транспортного засобу, що не передбачено кваліфікацією оцінювача ОСОБА_8 .

Обґрунтування в оскаржуваному рішенні, що звіт №21-04.23 про оцінку від 27.06.2023 року складений без особистого огляду об`єкта дослідження є неправильним, адже за результатами огляду автомобіля «Fiat Tipo», д.н.з. НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_8 складено протоколу огляду транспортного засобу від 13.04.2023 року (а.с. 168 зворот - 169). Однак, це не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже, колегія дійшла висновку про належність доказу у даній справі з приводу розміру завданої позивачу матеріальної шкоди - висновку судового експерта Дроздова Ю.В. №4604/23 від 26.04.2023 за результатами проведення товарознавчої експертизи.

Клопотання про призначення відповідної судової експертизи, тощо, відповідачем не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині частині задоволених позовних вимог. Тому суд апеляційної інстанції справу в частині відмови у стягненні частини страхового відшкодування в розмірі 11902,28 грнне переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 20 січня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова