Провадження № 2/761/7726/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 р. ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № -94958 від 13.07.2021 р. у розмірі 32979,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.07.2021 р. між відповідачем та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» укладено договір позики № -94958, який підписано відповідачем електронним підписом та на підставі якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500,00 грн; позика надається строком на 20 днів, тобто до 02.08.2021 р. включно; процентна ставки - 1,95 % в день. 10.01.2023 р. між ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого позивачеві передано за плату належні права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, вказаних у реєстрі боржників, тому відповідно до вказаного переліку позивач набув право вимоги до відповідача у справі в розмірі 32979,00 грн, однак відповідачем належним чином не виконувались свої зобов`язання зі сплати боргу, внаслідок чого позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 27.06.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав заперечення проти позову та вважав, що заборгованість відповідача за договором позики становить 4865,00 грн.

На адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, у якій останній виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення.

На адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив представника відповідача, у яких останній виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником позивача у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13.07.2021 р. між відповідачем та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» укладено договір позики № -94958, який підписано відповідачем електронним підписом та на підставі якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500,00 грн; позика надається строком на 20 днів, тобто до 02.08.2021 р. включно; процентна ставки - 1,95 % в день.

10.01.2023 р. між ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023 р. до вказаного договору про відступлення прав вимоги, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 32979,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості по основному зобов`язанню; 29479,00 грн - сума заборгованості по нарахованим процентам.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору позики, складеного ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», станом на 18.11.2021 р. сума заборгованості відповідача складає 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1360,00 грн - заборгованість по процентам.

Водночас, зі змісту розрахунків заборгованості по договору позики, складених ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що станом на 10.01.2023 р. та на 10.05.2024 р. відповідно сума заборгованості відповідача складає 32979,00 грн, з яких: 3500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 29479,00 грн - заборгованість по процентам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність договору позики, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором позики за договором відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наданого договору позики не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору, який складає 20 днів.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 р. в справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. в справі № 310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Отже, з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за договором позики проценти за користування коштами можуть бути нараховані лише протягом 20 днів, тобто терміну, на який було надано позику, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування позикою за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру відсотків за користування коштами складає 1365,00 грн ((3500,00 грн * 1,95 % / 100) * 20 днів).

Водночас, у наданих позивачем розрахунках заборгованості відсутня інформація про нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд вважає надані позивачем розрахунки заборгованості за договором позики від 10.01.2023 р. та від 10.05.2024 р., такими, що не відповідають умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не приймає їх до уваги як належні та допустимі докази.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 4865,00 грн, з яких: 3500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1365,00 грн - заборгованість по процентам.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, а також факту її оплати, представником позивача подано до суду договір про надання правової допомоги, прайс-лист, заявку, акт та платіжну інструкцію, відповідно до яких загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги у цій справі складає 9000,00 грн.

Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 5000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 446,63 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 737,50 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6049,13 грн (4865,00 грн + 446,63 грн + 737,50 грн).

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 6049 (шість тисяч сорок дев`ять) грн 13 коп., з яких: 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 1365 (одна тисяча триста шістдесят п`ять) грн 00 коп. - заборгованість по процентам; 446 (чотириста сорок шість) грн 63 коп. - витрати по сплаті судового збору; 737 (сімсот тридцять сім) грн 50 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: