Справа № 364/837/24
Провадження № 2/364/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участі секретаря Бондаренко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

представник позивача: ОСОБА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ел. пошта , тел. 65, адреса Київська область, Білоцерківський р-н, селище Володарка, площа Миру, 4, ,

про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 та його представник 04.11.2024 року звернулися до суду з названим позовом, в якому вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна тітка позивача - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельну ділянку площею 0,124 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:023:0022, яка розташована по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №511863, виданий Володарською селищною радою 06 березня 2006 року.

Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_3 є рідною сестрою батька позивача - ОСОБА_4 , по лінії матері.

Саме тому позивач просить встановити в судовому порядку факт, що має юридичне значення - факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області - є рідною тіткою ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: земельну ділянку площею 0,124 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:023:0022, яка розташована по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №511863, виданий Володарською селищною радою 06 березня 2006 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні, вказали, що позовні вимоги підтримують повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника, за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши покази свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельну ділянку площею 0,124 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:023:0022, яка розташована по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №511863, виданий Володарською селищною радою 06 березня 2006 року (а.с. 6-7) та підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 30.10.2024 р. (а.с. 12).

Свідоцтво про народження ОСОБА_3 , 1921 року народження, втрачено та не збереглося жодних записів про народження, що стверджується копією довідки Державного архіву Київської області №08-08/1866 від 18.09.2024 року (а.с. 8) .

Позивач постійно проживав разом зі спадкодавцем до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується довідкою Володарської селищної ради від 02.12.2008 року №3672 (а.с. 11).

ОСОБА_3 є рідною сестрою батька позивача - ОСОБА_4 , по лінії матері. Це підтверджується: - свідоцтвом про народження позивача серія НОМЕР_5 від 02.10.1963 р. (а.с. 7), свідоцтвом про народження батька - ОСОБА_4 серія НОМЕР_6 від 05.11.2008 р. (а.с. 8), довідкою Володарської селищної ради від 02.12.2008 року №3672 (а.с. 11).

Факт родинних стосунків між позивачем та ОСОБА_3 , стверджено показами свідків: ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_3 та яка є сусідкою позивача і ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_3 , та яка є двоюрідною сестрою позивача. Свідки ствердили, що ОСОБА_3 була одинокою та інших родичів крім ОСОБА_1 в неї не було.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Володарської державної нотаріальної контори з заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на спадкове майно в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви (а.с. 17).

В газеті «Громадська думка» було зроблено оголошення про втрату державного акту на право власності на земелю серії ЯБ №511863, на земельну ділянку площею 0,124 га з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:023:0022, що виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно наданої Володарською державною нотаріальною конторою інформаційної довідки зі спадкового реєстру №79127585 від 13.11.2024 року після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась (а.с. 44-45).

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть буті встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мін`юсту від 03.03.2004 року № 20/5), п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1264-1265, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 83, 89, 141, 201-206, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення - факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області - є рідною тіткою ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: земельну ділянку площею 0,124 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:023:0022, яка розташована по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №511863, виданого Володарською селищною радою 06 березня 2006 року.

Повний текст рішення складено 16.01.2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Суддя О. В. Ткаченко