Справа №303/9046/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судового засідання Галамба Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про розірвання договорів дарування нежилого приміщення та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про розірвання договорів дарування нежилого приміщення та земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 станом на 2001 рік вирішив побудувати на належній йому ділянці по АДРЕСА_1 міні швейну фабрику.

Вказане рішення позивача було узгоджене з міською владою, що підтверджується витягом з рішення виконкому Мукачівської міської ради №140 від 26 червня 2001 року про надання дозволу на будівництво міні швейної майстерні. З цією метою було виготовлене архітектурно- планувальне завдання затверджене головним архітектором м. Мукачево 10.08.2001 року. Розроблено та затверджено управлінням міського господарства м. Мукачево технічні умови №134 від 30.07.2001 року. Отримано дозвіл з відділу державної пожежної охорони пре можливість будівництва швейної майстерні, що підтверджується листом Начальника СДПЧ-4 від 01.08.2001 року. Висновком Мукачівської міської ДСЕС №20 від 30.07.2001 року про те, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 придатна для будівництва мін швейної майстерні на 4 робочі місця приватним підприємцем ОСОБА_2 .

Також на замовлення позивача ОСОБА_2 . Державним-адміністративним підприємством «Архітектура» Мукачівської міської ради була виготовлена технічна документація по будівництву міні швейної майстерні з організацією головного входу з АДРЕСА_1 .

14 березня 2003 року будівництво міні швейної майстерні було закінчено, ще підтверджується актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, а також рішенням №80 виконкому Мукачівської міської ради від 27 березня 2003 року про надання дозволу на затвердження вищевказаного акту.

Паралельно з будівництвом міні швейної майстерні позивач здійснював реконструкцію житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , так як майстерня згідно технічно документації вбудована у вищевказаний будинок.

Зазначені обставини підтверджуються актом прийняття в експлуатацію індивідуальногс домоволодіння, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 як наслідками проведеної реконструкції здійсненої позивачем на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому №129 від 28.05.2002 року, а також рішенням виконкому Мукачівської міської ради №239 від 25.09.2003 року про затвердження акту про прийняття будинку в експлуатацію.

Право власності на будинок, швейну майстерню та земельну ділянку було зареєстроване за позивачем ОСОБА_2 , хоча все це нерухоме майно будувалось разом з дружиною ОСОБА_4 і являлось спільною сумісною власністю подружжя.

Після будівництва швейної майстерні та реконструкції будинку позивачі так і сім`я е цілому дбали про належний догляд за швейною майстернею її справним технічним станом можливістю надавати послуги громадянам з пошиву та ремонту одягу, отримання прибутку сплати податків і надання робочих місць іншим громадянам.

Однак згодом позивач ОСОБА_2 став часто хворіти, стали загострюватись наявні хронічні захворювання, тому позивачу все далі ставало важче займатися майстернею.

Порадившись між собою подружжя ОСОБА_5 вирішили подарувати швейну мін майстерню сину - відповідачу ОСОБА_3 .

Син позивача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_5 1.1, постійно обіцяв, що він продовжить роботу свого батька і надалі буде працювати у майстерні. Зважаючи на стан свого здоров`я і досить похилий вік позивачі в 2007 році остаточно вирішили подарувати міні швейну майстерню та земельну ділянку на якій вона розміщена своєму сину ОСОБА_3 .

11 жовтня 2007 року ОСОБА_2 безоплатно передав у власність (подарував) своєму сину ОСОБА_3 нежилі приміщення міні швейну майстерні загальною площею 28.10 кв.м., що знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування нежилих приміщень від 11 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О. та зареєстрованого в реєстрі праве власності на нерухоме майно за №1040985. Вартість швейної майстерні становила 24 541 гривню.

Крім цього, 11 жовтня 2007 року ОСОБА_2 безоплатно передав власність (подарував) своєму сину ОСОБА_3 належну йому на прав приватної власності частину земельної ділянки загальною площею 24 (двадцять чотири) кв. м. кадастровий №:01:001:0999, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 11 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріальногс округу Ковач Н.О. (номер правочину 2411403). Вартість земельної ділянки становила 13 850 гривень.

Земельна ділянка площею 24 м.кв., яка була об`єктом дарування за адресою АДРЕСА_1 також належала на праві приватної власності позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №014-01020 виданим 17 липня 2002 року на підставі рішення Мукачівської міської ради від 30 травня 2002 року.

Деякий час після укладення договорів дарування відповідач дійсно продовжив справу свого батька, але згодом став здавати майстерню іншим особам мотивуючи це тим, що йому треба накопити кошти для закупівлі нового обладнання в швейну майстерню після чого він знову найме працівників і буде займатися пошивом та ремонтом одягу, тобто займатися сімейною справою, яку започаткував його батько. Йшов час і декілька разів відповідач дійсно розпочинав роботу майстерні. На деякий час зачиняв, потім знову працював. Так тривало безліч років

Однак відповідач вкотре зачинив майстерню зі сторони АДРЕСА_1 , відрізав швейну майстерню від газопостачання та електроенергії. ОСОБА_3 , перестав заявлятися в майстерні, а також відвідувати позивачів особисто.

Позивачі неодноразово намагалися зв`язатися зі своїм сином але це було марно. Мобільний телефон був постійно виключений. Де на даний час проживає відповідач позивачам невідомо, як і взагалі місце його знаходження. Востаннє відповідач проживав в приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Від спільних знайомих сина позивач дізнався, що його син виїхав за кордон, але він не впевнений в достовірності цієї інформації.

Побачивши, що в жилих приміщеннях будинку, які дотичні до приміщення майстерні з`явилась пліснява та тріщини на стінах і стелі, виникли тріщини на фасаді швейної майстерні і будинку в цілому, а також те, що відповідач вже тривалий час не з`являвся в приміщенні швейної майстерні позивачі в червні 2024 року вирішили подивитися в якому стані знаходиться майстерня.

Оглянувши приміщення майстерні позивач виявив, що в майстерні повністю відсутнє обладнання, все вивезено, зашились тільки декілька стелажів. Стіни майстерні вологі, стеля почорніла. Через те, що приміщення майстерні вже тривалий час не отоплюється на стінах та стелі заявилася пліснява від чого в приміщенні неприємний запах, який також розповсюджується в житловий будинок, де постійно проживають позивачі, що в свою чергу створює загрозу виникнення у них різного роду распіраторних і інших захворювань. Через те, що приміщення майстерні не отоплюється волога також стала заявлятися на другому поверсі будинку, а саме в житлових кімнатах, які розміщені над приміщенням майстерні.

Зазначені обставини можуть призвести до знищення (безповоротної втрати) міні швейної майстерні, а як наслідок і знищення або значного пошкодження житлового будинку в який вбудована майстерня.

Таке недбале ставлення відповідача до майстерні та земельної ділянки, яка була особисто придбана позивачами для її побудови призвела до неможливості використання майстерні за її призначенням і ці обставини вкрай обурюють позивача через те, що для створення і придбання вказаних об`єктів (майстерні, земельної ділянки) позивачем було витрачено багато особистого часу та затрачено неабияких життєвих зусиль, а відповідач своїми діями знівелював ці досягнення свого батька, які являються частиною його життя і мають для нього значну духовну і моральну цінність, яка не може бути виражена в майновому еквіваленті, а проявляється морально-психологічними переживаннями позивача. Це зумовлено тим, що не тільки дії, а й бездіяльність відповідача призвели до втрати об`єктом дарування властивостей, якими він володів на момент укладення договору дарування. В договорі зазначено, що предметом вказаного договору являється міні майстерня, яка була призначена для пошиву та ремонту одягу. Однак на даний час приміщення майстерні такими властивостями не володіє і не відповідає технічним особливостям, які необхідні для виконання вказаних робіт.

Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні-швейної майстерні) виконаного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_6 від 22.10.2024 року. Згідно п.5 вказаного акту технічний стан конструкцій нежилого приміщення та будівлі в цілому відноситься до третьої категорії (незадовільний). Нежиле приміщення №2 по АДРЕСА_1 тривалий час не експлуатується та не опалюється, що призвело до зволоження внутрішніх поверхонь стін та стелі, появи плісняви та місцями відшарування штукатурки, руйнування місцями облицювання сходів, зволоження стін суміжних житлових приміщень будинку.

Існуючий технічний стан нежилого приміщення АДРЕСА_4 не відповідає вимогам безпечної та надійної експлуатації за призначенням, як нежитлові вбудовані приміщення міні-швейної майстерні.

Тривале і неналежне утримання нежилого приміщення швейної майстерні може призвести до ще більш значних пошкоджень не тільки приміщення майстерні, а й конструкції будівлі в цілому або навіть можливого часткового знищення вказаних об`єктів.

Отже вказаним актом підтверджується факт руйнування міні швейної майстерні і всієї будівлі в цілому, що створює небезпеку можливого знищення майстерні та конструкцій житлового будинку внаслідок неналежної експлуатації майстерні відповідачем.

Вказана міні майстерня та земельна ділянка відчуджувались позивачем ОСОБА_2 за згодою його дружини ОСОБА_4 , так як зазначені об`єкти нерухомості були побудовані позивачами за час перебування у шлюбі за спільні кошти. Факт надання письмового дозволу ОСОБА_4 на укладення договорів дарування майстерні та земельної ділянки підтверджується змістом самих договорів в яких зазначено, що вказані правочини укладаються з дозволу позивача ОСОБА_4 .

На даний час власником будинку в АДРЕСА_1 в який вбудована міні швейна майстерня являється дружина позивача ОСОБА_4 , що підтверджується договором дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 06 грудня 2023 року.

ОСОБА_4 вважає, що реєстрація права власності на приміщення міні майстерні та земельної ділянки, що знаходиться під нею за відповідачем ОСОБА_7 , яке зареєстроване на підставі договорів дарування укладених її чоловіком ОСОБА_2 також порушує і її права, як власника будинку АДРЕСА_1 в конструкцію якого вбудована міні майстерня що на даний час належить відповідачу.

Таким чином розірвання договору дарування і договору дарування земельної ділянки на якій вона розміщена знаходяться в безпосередньому причинно наслідоковому зв`язку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

20.12.2024 року від представника відповідача Дренкалюк І.І. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивував наступним.

Позивач просить задоволити позов, посилаючись на ч. 2 ст. 727 ЦК України, яка передбачає право дарувальника вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Аналізуючи вимоги вказаної статті стає очевидним, що для задоволення позову позивачу слід довести, що: 1 - обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, 2 - дарунок має для дарувальника велику немайнову цінність. Як першу так і другу вимогу ч.2 ст.727 ЦКК позивач своїм позовом не довів.

На підтвердження того, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, позивач надав суду акт обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні- швейна майстерня) від 22.10.2024 року. Відповідно до висновку вказаного акту технічний стан конструкцій нежилого приміщення та будівлі в цілому відноситься до третьої категорії та рекомендовано для запобігання подальшого негативного впливу на будівлю в цілому виконати роботи з опорядження внутрішніх приміщень та фасаду. Цей висновок експерт зробив на підставі: наявних зволожених стін та стелі, плісняви, місцями відшарування штукатурки, місцями руйнування облицювання зовнішніх сходів.

Відповідно до Методики проведення обстеження та оформлення його результатів, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2022 року за № 898/38234, третя категорія пошкоджень об`єкта означає, що об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти) і рекомендаціями щодо подальшої експлуатації є виконання невідкладних робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта.

У даному ж випадку приміщення потребує простого косметичного ремонту. Незважаючи на це, експерт висловлює припущення стосовно того, що тривале і неналежне утримання нежилого приміщення може призвести до ще більш значних пошкоджень не тільки приміщення майстерні, а й конструкції будівлі в цілому або навіть можливого часткового знищення вказаних об`єктів. Це нічим не підтвердженні, оскільки опис наявних досліджень доводить, що приміщення перебуває в цілому в задовільному стані, хоча і потребує ремонту. Однак назвати це як загрозу безповоротної втрати дарунка ніяк не можливо.

Окрім міні-майстерні позивач подарував відповідачу ще земельну ділянку розміром 24 кв.м, договір дарування якої він просить розірвати на тих самих підставах і на основі того ж закону (ч.2 ст.727 ЦКУ) що і договір дарування міні-майстерні.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.727 ЦКУ необхідною умовою також є те, щоб саме обдарований створював загрозу безповоротної втрати дарунка. Доказів цьому позивач не надав суду.

Відповідач жодним чином не створює і не створював загрозу безповоротної втрати дарунка. Навпаки, він постійно про нього дбав, працював у майстерні, підтримував її в належному стані, проводив ремонт на протязі багатьох років. В 2020 році ОСОБА_3 , одружився і став проживати по місцю проживання своєї дружини.

Друга вимога ч.2 ст.727 ЦКК про те, що дарунок повинен мати для дарувальника велику немайнову цінність, позивачем також не доведена.

Позивач не попереджав відповідача про ймовірність розірвання договору дарування міні-майстерні та земельної ділянки в разі неналежного з боку відповідача догляду за дарунком. Позивач не попередив відповідача про те, що дарунок має для позивача велику немайнову цінність. В договорах дарування міні-майстерні та земельної ділянки нічого про це не зазначено. Відповідно до п.11 Договору дарування нерухомого приміщення від 11.10.2007 року укладення цього договору не пов`язане із виконанням обдарованим будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальника зараз або в майбутньому.

Спірне майно дійсно має велику цінність для позивача, однак тільки матеріальну. В своєму позові він сам особисто зазначає мету відібрання подарунку, а саме створення з міні-майстерні житлову кімнату.

27.12.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, яки мотивував наступним.

Зокрема в заявленому позові йдеться про те, що відповідач тривалий час не використовує міні швейну майстерню за призначенням і взагалі не здійснює жодного догляду за приміщенням майстерні, вона не отоплюється через те, що газопостачання не здійснюється і все це призвело до пошкодження майстерні і будівлі в цілому, де розміщена майстерня.

Відповідач визнав, що він вже тривалий час проживає в місті Синельниково Дніпропетровської області, так як 24 грудня 2020 року він одружився після чого став проживати в зазначеному населеному пункті для чого в підтвердження надав суду копію паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію його місця проживання в м. Синельниково та копію свідоцтва про шлюб виданого Синельниківським міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), 24.12.2020 року про своє одруження з гр. ОСОБА_8 .

Отже відповідач визнав той факт, що він вже тривалий час не здійснює догляд за міні-майстернею і не використовує її за призначенням, що призвело до руйнування приміщення майстерні.

Зазначені обставини також підтверджуються змістом самого відзиву поданого представником відповідача в якому він вказує, що відповідач ОСОБА_3 , після повномасштабного вторгнення росії переїхав проживати до Німеччини, де продовжує проживати і на даний час. В підтвердження цього надав суду копію закордонного паспорта з відмітками про перетин кордону.

Таким чином відповідач дійсно визнає обставини викладені в позовній заяві і підтверджує, що його безвідповідальність призводить руйнування дарунка і його можливої втрати, а враховуючи те, що майстерня вбудована і являє собою цілісну конструкцію жилого будинку де проживає позивач з дружиною ОСОБА_4 в подальшому дійсно може призвести і до руйнування їх житла.

В іншій частині відзиву представник відповідача вказує на те, що міні швейна майстерня знаходиться в нормальному технічному стані, а висновки вказані в акті обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні-швейної майстерні) виконаного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_6 від 22.10.2024 року являються припущеннями і фантазією експерта надавши в підтвердження своїх домислів незрозуміле фото із зображенням якихось дверей.

Стосовно цих обставин слід звернути увагу на те, що згідно висновків експерта ОСОБА_6 , який має відповідні знання та сертифікат на проведення обстеження і встановлення технічного стану будівель і споруд, а саме п.5 вказаного акту технічний стан конструкцій нежилого приміщення та будівлі міні швейної майстерні в цілому відноситься до третьої категорії (незадовільний). Нежиле приміщення №2 по АДРЕСА_1 тривалий час не експлуатується та не опалюється, що призвело до зволоження внутрішніх поверхонь стін та стелі, появи плісняви та місцями відшарування штукатурки, руйнування місцями облицювання сходів, зволоження стін суміжних житлових приміщень будинку.

Існуючий технічний стан нежилого приміщення АДРЕСА_4 не відповідає вимогам безпечної та надійної експлуатації за призначенням, як нежитлові вбудовані приміщення міні-швейної майстерні.

Тривале і неналежне утримання нежилого приміщення швейної майстерні може призвести до ще більш значних пошкоджень не тільки приміщення майстерні, а й конструкції будівлі в цілому або навіть можливого часткового знищення вказаних об`єктів.

Отже вказаним актом підтверджується факт руйнування міні швейної майстерні і всієї будівлі в цілому, що створює небезпеку можливого знищення майстерні та конструкцій житлового будинку внаслідок неналежної експлуатації майстерні відповідачем.

Жодних доказів того, що вказані висновки експерта не відповідають дійсності відповідачем не надано і не може бути надано, так як він тривалий час перебуває за кордоном, що і визнав в поданому відзиві. Висновки експерта вкотре доводять про аварійний стан міні швейної майстерні і неможливість її використання за призначенням. Будь-яких доказів на спростування зазначених висновків відповідачем не надано.

27.12.2024 року від третьої особи ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення з приводу даного позову, які мотивувала наступним.

Так, відповідач визнав, що він вже тривалий час проживає в місті Синельниково Дніпропетровської області, так як 24 грудня 2020 року він одружився після чого став проживати в зазначеному населеному пункті для чого в підтвердження надав суду копію паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію його місця проживання в м. Синельниково та копію свідоцтва про шлюб виданого Синельниківським міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), 24.12.2020 року про своє одруження з гр. ОСОБА_8 .

Отже відповідач визнав той факт, що він вже тривалий час не здійснює догляд за міні-майстернею і не використовує її за призначенням, що призвело до руйнування приміщення майстерні.

Зазначені обставини також підтверджуються змістом самого відзиву поданого представником відповідача в якому він вказує, що відповідач ОСОБА_3 , після повномасштабного вторгнення росії переїхав проживати до Німеччини, де продовжує проживати і на даний час. В підтвердження цього надав суду копію закордонного паспорта з відмітками про перетин кордону.

Таким чином відповідач дійсно визнає обставини викладені в позовній заяві і підтверджує, що його безвідповідальність призводить до руйнування дарунка і його можливої втрати, а враховуючи те, що майстерня вбудована і являє собою цілісну конструкцію жилого будинку де проживаю я з чоловіком ОСОБА_2 в подальшому дійсно може призвести і до руйнування нашого житла.

В іншій частині відзиву представник відповідача вказує на те, що міні швейна майстерня знаходиться в нормальному технічному стані, а висновки вказані в акті обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні-швейної майстерні) виконаного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_6 від 22.10.2024 року являються припущеннями і фантазією експерта надавши в підтвердження своїх домислів незрозуміле фото із зображенням якихось дверей.

Вказане обстеження міні швейної майстерні проводилось експертом на замовлення мого чоловіка (позивача ОСОБА_2 ). Згідно висновків експерта ОСОБА_6 , який має відповідні знання та сертифікат на проведення обстеження і встановлення технічного стану будівель і споруд, а саме п.5 вказаного акту технічний стан конструкцій нежилого приміщення та будівлі міні швейної майстерні в цілому відноситься до третьої категорії (незадовільний). Нежиле приміщення №2 по АДРЕСА_1 тривалий час не експлуатується та не опалюється, що призвело до зволоження внутрішніх поверхонь стін та стелі, появи плісняви та місцями відшарування штукатурки, руйнування місцями облицювання сходів, зволоження стін суміжних житлових приміщень будинку.

Існуючий технічний стан нежилого приміщення АДРЕСА_4 не відповідає вимогам безпечної та надійної експлуатації за призначенням, як нежитлові вбудовані приміщення міні-швейної майстерні.

Тривале і неналежне утримання нежилого приміщення швейної майстерні може призвести до ще більш значних пошкоджень не тільки приміщення майстерні, а й конструкції будівлі в цілому або навіть можливого часткового знищення вказаних об`єктів.

30.12.2024 року від представника відповідача Дренкалюк І.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив, які мотивував наступним.

Позивач не довів, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка:

-беззаперечних доказів загрози безповоротної втрати дарунка позивач не надав. Акт обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні-швейна майстерня) від 22.10.2024 року не відповідає вимогам, встановлених законом.

-обдарований домовився з позивачем, що саме позивач буде доглядати за приміщенням міні-майстерні за відсутності відповідача;

-відповідач не мав доступу до спірного приміщення, оскільки позивач та його дружина не допускали відповідача до спірного приміщення і не давали йому ключі від майстерні;

-позивач та його дружина не повертали відповідачу документи на нерухомість, оскільки боялися, що відповідач скористається своїм законним правом і розпорядиться своїм майном на власний розсуд;

-позивач разом зі своєю дружиною створювали умови при яких відповідач не мав можливості доглядати за майном за допомогою інших осіб, які б отримавши майстерню в оренду, підтримували її належний стан;

-позивач не довів вину відповідача, а той факт, що саме позивач разом зі своєю дружиною зацікавлені у відібрані дарунку, говорить не на їх користь. Можна припустити, що винні ніхто інший ніж вони;

-позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був оформити на нього власність спірного майна, а розпорядження відповідачем своїм власним майном іншим шляхом є безповоротною втратою дарунка.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року ОСОБА_2 безоплатно передав у власність (подарував) своєму сину ОСОБА_3 нежилі приміщення міні швейну майстерні загальною площею 28.10 кв.м., що знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування нежилих приміщень від 11 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О. та зареєстрованого в реєстрі праве власності на нерухоме майно за №1040985. Вартість швейної майстерні становила 24 541 гривню.

Крім цього, 11 жовтня 2007 року ОСОБА_2 безоплатно передав власність (подарував) своєму сину ОСОБА_3 належну йому на прав приватної власності частину земельної ділянки загальною площею 24 (двадцять чотири) кв. м. кадастровий №:01:001:0999, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 11 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріальногс округу Ковач Н.О. (номер правочину 2411403). Вартість земельної ділянки становила 13 850 гривень.

Земельна ділянка площею 24 м.кв., яка була об`єктом дарування за адресою АДРЕСА_1 також належала на праві приватної власності позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №014-01020 виданим 17 липня 2002 року на підставі рішення Мукачівської міської ради від 30 травня 2002 року.

Позивач просить розірвати договір дарування нежитлового приміщення та договір дарування земельної ділянки, посилаючись на ч.2 ст. 727 ЦК України, відповідно до якої дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника немайнову цінність.

Для задоволення позову позивачу слід довести, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, дарунок має для дарувальника велику немайнову цінність. Як першу так і другу вимогу ч.2 ст.727 ЦКК позивач своїм позовом не довів.

На підтвердження того, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, позивач надав суду акт обстеження технічного стану нежилого приміщення (міні- швейна майстерня) від 22.10.2024 року. Відповідно до висновку вказаного акту технічний стан конструкцій нежилого приміщення та будівлі в цілому відноситься до третьої категорії та рекомендовано для запобігання подальшого негативного впливу на будівлю в цілому виконати роботи з опорядження внутрішніх приміщень та фасаду. Цей висновок експерт зробив на підставі: наявних зволожених стін та стелі, плісняви, місцями відшарування штукатурки, місцями руйнування облицювання зовнішніх сходів.

Відповідно до Методики проведення обстеження та оформлення його результатів, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2022 року за № 898/38234, третя категорія пошкоджень об`єкта означає, що об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти) і рекомендаціями щодо подальшої експлуатації є виконання невідкладних робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта.

Положеннями ст.727 ЦК України визначено умови розірвання договору дарування на вимогу дарувальника.

Частина 2 зазначеної статті визначає право дарувальника вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що відносини дарування мають як правовий, так і моральний аспект, який проявляється у тому випадку, коли предметом договору дарування є речі, що мають для дарувальника не лише майнову, а й велику немайнову цінність, і йому буде не байдужа доля такої речі, яка передана в дарунок обдаровуваному.

Якщо такому дарунку загрожує безповоротна втрата з вини обдаровуваного, дарувальник вправі розірвати договір дарування, предметом якого є такий дарунок, і таке розірвання правочину спрямоване на запобігання втрати дарунка.

При розірванні договору дарування на вимогу дарувальника на підставі, що передбачена ч.2 ст.727 ЦК України, на яку посилалась позивач, визначальним є доведення обставин, що обдаровуваному було відомо про те, яку велику немайнову цінність має дарунок для дарувальника. Останнє, у свою чергу, зобов`язує обдаровуваного бережно та сумлінно ставитись до дарунка та забезпечувати його схоронність.

Окрім того, право на розірвання договору дарування, передбачене ч.2 ст.727 ЦК України виникає з моменту вчинення дій обдаровуваного, що створюють загрозу безповоротної втрати дарунка.

Частина 1 ст.81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень проти позову, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.2 ст.77, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, і допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, та не вказав, що саме створює загрозу безповоротної втрати цієї нерухомості.

Також позивачем не надано доказів, що пошкодження нерухомості, спричинені саме з вини відповідача.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 727 ЦК, України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про розірвання договорів дарування нежилого приміщення та земельної ділянки відмовити повністю.

Судові витрати понести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна, м. Мукачево, пл. Кирила і Мефодія,6 офіс 3.

Представник відповідача: Дренкалюк Іван Іванович, АДРЕСА_7 .

Головуючий Володимир МОНИЧ