Справа № 216/8198/24
провадження №2-о/216/62/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Гайтко Л.А.

за участю:

секретаря судового засідання Маленька Т.О.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу заявником ОСОБА_1 подано матеріали заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Просить суд винести рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років у період з 2006 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника не з`явились. Представник заявника адвокат Найдьонова Н.В. подала суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заяву підтримує, не проти її задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 02.09.2019 року.

Родинні стосунки з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження матері заявника ОСОБА_2 , в якому матір`ю вказана ОСОБА_3 та свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 , в якому матір`ю вказана ОСОБА_2 .

На момент смерті ОСОБА_3 заявниця постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що була зареєстрована за іншою адресою, в квартирі, де проживає мати - заінтересована особа ОСОБА_2 .

Заявниця фактично мешкала з бабусею багато років, починаючи з 2006 року, і останні роки, коли бабуся сильно захворіла, допомагала їй по господарству, здійснювала догляд, займалася похованням після її смерті. Інші особи разом із заявником та її бабусею не були зареєстровані і не проживали. Вказані обставини підтверджуються актом від 18.11.2024 року, складеним мешканцями будинку - сусідами заявника, справжність підписів яких підтверджується посадовими особами ТОВ «ДИВОБУД».

Бабусі ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 19 грудня 1999 року органом приватизації Криворізького заводу гірничого машинобудування згідно з розпорядженням № 118 від 19.12.1999 року, на праві приватної спільної сумісної власності зі ОСОБА_2 належала 1-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва.

Інших осіб, які були б зареєстровані з померлою за однією адресою, не було, тому фактично спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не прийняв. За життя ОСОБА_3 заповіт на належну їй на праві приватної власності частку квартири не складала, мати заявника не отримувала свідоцтво про право власності за законом, оскільки вважала, що до неї, як до співвласниці квартири автоматично перейде право власності на вказану квартиру і до нотаріуса після смерті ОСОБА_3 до цього часу не зверталася.

Місце проживання ОСОБА_3 на момент смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, той факт, що мати заявника у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , заявниця у листопаді 2024 року звернулася до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала з нею до дня смерті. За заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа, однак, постановою нотаріуса від 09.11.2024 року у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що заявником не доведено документально факт проживання зі спадкодавицею на день смерті останньої за однією адресою, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

У померлої ОСОБА_3 окрім дочки ОСОБА_2 інших дітей не було, інших онуків, крім заявника також не було.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього, тобто на час відкриття спадщини, є прийняття спадщини за законом.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Поняття сім`ї визначено у ст. З Сімейного кодексу України, згідно з якою сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, роз`яснив судам, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.2 зазначеної Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Місцем проживання фізичної особи відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За нормою ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини), реєстрація місця проживання чи місця?перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього ж Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 виклав правову позицію, згідно з якою відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, згідно з частиною третьою цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що знайшов підтвердження заявлений факт, а тому заяву про встановлення факту постійного проживання, слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.3,12,258,259,265,273,315,354,355 ЦПК України, ст.. ст.. 15, 16, 1216-1218, 1258, 1264, 1265, 1268 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років у період з 2006 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО