ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/623/25 Справа № 199/7053/23 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року в цивільній справі номер 199/7053/23 за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року до суду звернулось Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, обґрунтовуючи, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, свої вимоги тим, що підприємством протягом опалювального сезону 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 року, впродовж періоду з листопада 2020 року по березень 2023 року включно, надавались послуги з постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , з яким 16.04.2007 року було укладено договір про постачання теплової енергії №040426. Відповідний об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 06.02.2007 року. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 року №28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» ДМР на баланс КП «Теплоенерго» ДМР об`єктів і мереж теплопостачання. В зв`язку зі зміною у структурі енергопостачальної організації, що пов`язана із передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 року №28/12, наказу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» ДМР від 05.09.2016 року №320, актів приймання-передачі об`єктів і мереж теплопостачання на баланс КП «Теплоенерго» ДМР, ст. 512-514, 520-521, 631 ЦК України, між позивачем та відповідачем 22.09.2016 року було укладено додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії №040426, яка є його невід`ємною частиною. В зв`язку зі зміною статусу відповідача з фізичної особи-підприємця на фізичну особу 05.08.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідну додаткову угоду до договору №040426 від 16.04.2007 року.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті послуг належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість за надані послуги в період з листопада 2020 року по березень 2023 року в сумі 17874,67 грн, з яких: 10797,22 грн заборгованість за надані послуги; 583,75 грн 3% річних, 3858,79 грн інфляційні витрати; 2634,91 грн пеня.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги з урахуванням часткового погашення відповідачем після пред`явлення позову боргу в сумі 7548,77 грн.

Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача залишок заборгованості за надані послуги в сумі 3248,45 грн, а також 583,75 грн 3% річних, 3858,79 грн інфляційні витрати; 2634,91 грн пеня, та покласти на відповідача судовий збір.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних - задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2020 року по березень 2023 року в сумі 10325,90 грн, з яких: заборгованість за надані послуги 3248,45 грн, 3% річних 583,75 грн, інфляційні витрати 3858,79 грн, пеня 2634,91 грн; а також стягнуто судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення від 13 травня 2024 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії - залишено без задоволення.

Із вказаним заочним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року у справі №199/7053/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення, яке більш того не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалюючи рішення у цивільній справі №199/7053/23 та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що на час винесення судового рішення відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за договором №040426 станом на 18.02.2024 року заборгованість відсутня.

Ha переконання відповідача, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів про наявність підстав для задоволення позову щодо заборгованості за договором про постачання теплової енергії, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з відповідача, а оскаржуване рішення ґрунтується лише на припущеннях, що є неприпустимим та грубим порушенням норм процесуального права.

Від Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2024 року по справі №199/7053/23 - без змін.

В ході розгляду справи, користуючись передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України правом зменшення розміру позовних вимог, позивач подав 09.02.2024 року заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 7548,77 грн, а відповідно до довідки №398 від 23.11.2023 року станом на дату складання цієї довідки основна заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 перед КП «Теплоенерго» за період з 01.11.2020 року по 31.03.2023 року складала 3248,45 грн.

Відповідач порушив строки виконання зобов`язання, визначеного договором, що стало підставою для нарахування відповідачеві пені передбаченої договором у розмірі 2634,91 грн, 3% річних у розмірі 583,75 грн та інфляційних збитків у розмірі 3858,79 грн. Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та договором про постачання теплової енергії №040426 від 16.04.2007 року, позивач законно та обґрунтовано здійснив нарахування штрафних та фінансових санкцій.

Не зважаючи на часткову сплату відповідачем основного боргу під час судового розгляду справи до винесення заочного рішення у справі №199/7053/24, Кіровський районний суд міста Дніпропетровська розглядав заявлені позовні вимоги КП «Теплоенерго» у частині стягнення зі ОСОБА_1 пені, 3% річних, інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 16.04.2007 року між КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» ДМР та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №040426 про постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17зв).

Відповідний об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 06.02.2007 року (а.с. 26-26зв).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 року №28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» ДМР на баланс КП «Теплоенерго» ДМР об`єктів і мереж теплопостачання (а.с. 27).

В зв`язку із зміною статусу відповідача з фізичної особи-підприємця на фізичну особу 05.08.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідну додаткову угоду до договору №040426 від 16.04.2007 року (а.с. 20).

Впродовж періоду з листопада 2020 року по березень 2023 року включно, позивачем надавались відповідачу послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 96-111).

Відповідно до довідки станом на 25.07.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_2 складала 10797,22 грн (а.с. 91).

З виписки про рух коштів по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що відповідачем 15.11.2023 року внесено кошти у розмірі 7548,77 грн (а.с. 165).

Відповідно до довідки станом на 22.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_2 складає 3248,45 грн (а.с. 164).

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що у зв`язку з прострочення виконання зобов`язання за період з грудня 2020 року по березень 2023 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість, яка складається з: 3% річних 583,75 грн, інфляційні витрати 3858,79 грн, пеня 2634,91 грн (а.с. 113, 118-122, 114-117).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності 10.12.2017 року та введений в дію з 01.05.2019 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 7, 9 Закону України №2189-VIII визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Умовами пунктів 7.2, 7.3 договору №040426 від 16.04.2007 року передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць та споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії.

Згідно з п. 8.2.3 вказаного вище договору сторонами погоджено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 16.04.2007 року між КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» ДМР та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №040426 про постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку із зміною статусу відповідача з фізичної особи-підприємця на фізичну особу 05.08.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору №040426 від 16.04.2007 року.

Відповідно до довідки станом на 25.07.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_2 складала 10797,22 грн.

З виписки про рух коштів по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що відповідачем 15.11.2023 року погашено заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 7548,77 грн.

Відповідно до довідки станом на 22.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_2 складає 3248,45 грн.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що у зв`язку з прострочення виконання зобов`язання за період з грудня 2020 року по березень 2023 року ОСОБА_1 нараховане заборгованість, яка складається з: 3% річних 583,75 грн, інфляційні витрати 3858,79 грн, пеня 2634,91 грн.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що до заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 долучено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2024-18.02.2024 року від 18 лютого 2024 року, з якого вбачається відсутність заборгованості відповідача за постачання теплової енергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 (кошти внесено 15.02.2024 року) (а.с. 188).

З наведеного вбачається, що стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за постачання теплової енергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 за період з грудня 2020 року по березень 2023 року в сумі 3248,45 грн призведе до повторного стягнення цієї заборгованості.

Отже, перевіряючи законність і обґрунтованість заочного судового рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 3248,45 грн дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Однак, оскільки відповідачем погашено заборгованість з порушенням строку виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині стягнення з відповідача 3% відсотків річних, інфляційних витрат та пені, згідно з умовами п. 8.2.3 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, з яким погоджується і апеляційний суд.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з цього питання заслуговують на увагу.

За таких обставин справи, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви КП «Теплоенерго» сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1839,63 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 4026,00 грн (а.с. 208), тому з позивача КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1266,55 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року змінити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради () заборгованість за період з листопада 2020 року по березень 2023 року в сумі 7077,45 грн, з яких: 3% річних 583,75 грн, інфляційні витрати 3858,79 грн, пеня 2634,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1839,63 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1266,55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: