Романівський районний суд Житомирської області
16 січня 2025 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., при розгляді у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина.
Посилаючись на те, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 , однак, у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, позивач просить визначити йому додатковий строк для подачі такої заяви терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
В судове засідання, призначене на 16 січня 2025 року, учасники справи та їх представники, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися.
Водночас судом встановлено, що згідно інформації, наданої органом реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради та відомостей, наданих Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція Романівського районного суду Житомирської області, відповідач не має.
Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Відповідно до пункту 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.
Водночас, будь-яких відомостей про наявність підстав для пред`явлення позову відповідно до статей 28, 30 ЦПК України матеріали даної справи не містять.
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про непідсудність даної справи Романівському районному суду Житомирської області.
Керуючись статтями 27-31, 259-261 ЦПК України, суд,
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Суддя М.В. Ковальчук