Дата документу 16.01.2025Справа № 554/9330/23
Провадження № 4-с/554/14/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року місто Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.

при секретарі - Звігольської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката Ткаченко Світлани Василівни в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Лукмасло Тетяни Юріївни, -

встановила:

Адвокат Ткаченко Світлана Василівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Лукмасло Тетяни Юріївни.

В обґрунтування своєї скарги посилалася на те, що 23.01.2023 року Октябрський районний суд м. Полтави видав судовий наказ у справі № 554/15516/22, провадження 2-н/554/80/2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованості за спожитий газ в сумі 97869,06 грн. основного боргу та судового збору в розмірі 248,10 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.07.2023 року цей наказ скасовано.

09.08.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко С.В. подала до суду заяву про поворот виконання судового рішення.

У заяві посилалася на те, що на підставі заяви ТОВ «Полтавага Збут» приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. відкрито виконавче провадження та розпочате примусове стягнення боргу за судовим наказом.

11.07.2023 року з рахунку боржника списано грошові кошти в загальному розмірі 59869,49 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2023 року допущено поворот судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 року у справі № 554/15516/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованості за спожитий газ в сумі 97869,06 грн. основного боргу та судового збору в розмірі 248,10 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 53 972,26 грн, стягнуті за судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 року у справі №554/15516/22. У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

В межах виконавчого провадження з виконання судового наказу стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 5 397,23 грн..

Поставною приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. від 20.07.2023 року виконавче провадження закінчено.

Листом приватного виконавця Лукмасло Т.Ю.від 18.08.2023 року, отримано відмову у поверненні коштів, які прохає зобов`язати повернути, що були стягнуті як основна винагорода приватного виконавця по виконавчому провадженню № 72175609 та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Учасники судового процесу прохали розглядати без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

На примусовому виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. перебувало виконавче провадження ВП №72175609 з примусового виконання судового наказу № 554/15516/22 від 21.03.2023 Октябрського районного суду м. Полтави прос:тягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ: основний борг 97869,06 грн., а також суму судового збору у розмірі 248,10 грн.

Постановою від 05.07.2023 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 554/15516/22 від 21.03.2023 Октябрського районного суду м. Полтави.

Приватним виконавцем з метою виконання рішення суду 10.07.2023 до банківських установ направлено платіжні інструкції для примусового списання грошових коштів. Платіжною інструкцією № 12027 від 12.07.2023 перераховано борг на користь стягувача в розмірі 53972,26 грн., та відповідно до платіжної інструкції №12028 від 12.07.2023 перераховано основну винагороду приватного виконавця в розмірі 10% - 5397,23 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.07.2023 (справа №554/15516/22) скасовано судовий наказ Октябрського районного суду м. Полтави №554/15516/22 від 21.03.2023 року. Ухвала набрала законної сили 17.07.2023.

Постановою ВП № 72175609 від 20.07.2023 виконавче провадження закінчено відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

При цьому, частиною третьою статті 45 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1403-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону №1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону №1403-VIII указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19, від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19.

Одночасно із цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20, від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня, 27 квітня, 03 червня та 26 серпня 2021 року у справах №160/5321/20, №580/3444/20, №640/17286/20, №380/6503/20.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зрештою необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня, 08 липня та 24 грудня у справах №160/5321/20, №360/2855/20, №200/3149/21-а.

Беручи до уваги наведені правові норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди разом із постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII.

Приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження одночасно приймає постанову про стягнення основної винагороди та зобов`язаний здійснити розрахунок такої винагороди, тобто визначити чітко суму, яка може бути стягнута у разі здійснення виконавцем повного виконання виконавчого документу.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 141 ЦПК України регулює розподіл судових витрат між сторонами при вирішенні справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову на відповідача; 2)у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів провадження, після скасування судового наказу судом позивач ТОВ «Полтавагаз збут» звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий газ. Судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Представником заявника не заперечується обов`язок сплачувати за спожитий газ, а тому вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу буде суперечити основним засадам цивільного судочинства та покладення надмірного тягаря на позивача, який вважає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує обов`язок щодо сплати за надані комунальні послуги.

Станом на 12.07.2023 момент здійснення перерахунку коштів відповідно до статті 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження»), відомостей щодо скасування виконавчого документу до офісу приватного виконавця не надано, виконавчі дії здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а отже підстави для повернення грошових коштів в розмірі 5397,23 грн., відсутні.

Ураховуючи викладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суддя,-

постановила:

у задоволенні скарги адвоката Ткаченко Світлани Василівни в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Лукмасло Тетяни Юріївни щодо неповернення основної винагороди приватного виконавця, - відмовити.

Копію ухвали суду направити учасникам справи протягом 2 (двох) днів з дня її складання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом ухвали суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В. Тімошенко