Справа № 626/49/25
Провадження № 2-н/626/6/2025
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 січня 2025 року

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Бєлостоцька О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

До Красноградського районного суду Харківської області надійшла заява ПрАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 01.08.2024 року по 01.12.2024 року в розмірі 2112 гривень 48 копійок.

Як зазначено в заяві про видачу судового наказу, боржником є ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; заборгованість за електричну енергію, як зазначено в заяві та долученому до неї розрахунку, виникла за цією ж адресою.

При цьому, згідно з інформацією, отриманою за запитом суду в порядку ст.165 ЦПК України з Наталинської сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6) ч.1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 1 ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 мешкає (або зареєстрований) та користується послугами ПрАТ «Харківенергозбут», є фактичним споживачем або є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заявник до заяви про видачу судового наказу не додав.

Відповідно до п.3.1.7 глави 3.1 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, на який посилається заявник в заяві про видачу судового наказу передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача за заявою-приєднання до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника.

Абзацом п`ятим п.13 розділу ХVII Закону України «Про ринок електричної енергії», на який також в обгрунтування заявлених вимог посилається заявник, передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Суд вважає за доцільне зауважити, що заявником не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, що засвідчували б його бажання укласти договір на постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , як то підписаної заяви про приєднання, оплати рахунка (з долученого до заяви розрахунку вбачається, що жодної проплати в спірний період здійснено не було).

ПрАТ «Харківенергозбут» не надано доказів на підтвердження укладення договору про споживання ОСОБА_1 електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 у зазначений в заяві період або фактичного споживання ним послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, оскільки із поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається права грошової вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію за зазначеною в заяві адресою, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Копія долученого до заяви про видачу судового наказу типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з додатками не спростовують висновків, яких дійшов суд про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

В силу ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя