ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 681/1021/24

Провадження № 22-ц/820/142/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 681/1021/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року, яке оскаржується в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 5107911 від 22.11.2021 в сумі 44 240 грн, 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 5107911 про надання споживчого кредиту від 22.11.2021 в сумі 44270 грн, з яких 20000 грн сума кредиту, 24270 грн проценти за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 грн.

ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» з рішенням суду першої інстанції не погодилося в частині відмови у задоволенні вимог відносно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки оскаржуване рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року у цій частині не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим, судом неповно встановлено обставин, які мають значення для справи, неправильно досліджено докази та надано оцінку, прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні помилково дійшов до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі і на час ухвалення рішення представником позивача ці обставини не були доведені. Звертаючись до суду з позовною заявою, представником позивача було надано Договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 10.07.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1673023 від 06.08.2024 та Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Столітнього М.М. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт, згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 від 06 серпня 2024 року, вартість наданих адвокатом Столітнім М.М. послуг становить 10000 грн. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Згідно із умовами Договору, викладених в п. 4.4., факт наданих послуг підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати за зазначеним Договором, відповідно до п. 4.6 Договору Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Таким чином, з огляду на додані до позовної заяви докази, витрати позивача при розгляді даної справи документально підтверджені та доведені. Також слід зазначити, якщо стороною документально доведено, що нею в майбутньому будуть понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Зазначених обставин, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат, не врахував, що призвело до ухвалення незаконного рішення в цій частині.

Тому, ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Городніщева Є.О. просить скасувати рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Крім того, представник ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Городніщева Є.О. просить покласти на відповідача судові витрати понесені товариством за надання правової допомоги в апеляційному суді, розмір якої складає 4 000 грн.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором № 5107911 від 22.11.2021 в сумі 44 240 грн, в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування чи зміни судового рішення повністю або в частині є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 19 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представником ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокатом Столітнім М.М. подано до Полонського районного суду Хмельницької області позовну заяву щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

При цьому, звертаючись з даним позовом, адвокатом надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024 року; заявка на виконання доручення від 01.08.2024 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року; рахунок-фактура за надання правової допомоги згідно якого вартість послуг адвоката, наданих позивачу, складає 10000,00 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року на суму 10000,00 грн та вказано у позовній заяві прохання щодо стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на подані докази.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Розглядаючи справу по суті, Полонський районний суд Хмельницької області, ухвалив судове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнив в повному обсязі, при цьому стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір, однак відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на відсутність доказів щодо оплати наданих послуг.

Однак вказаний висновок суду є помилковим.

Як встановлено судом, 17 липня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений Договір про надання правової допомоги №17/07-2024 з адвокатом Столітнім М.М., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №9422/10, яке видане Радою адвокатів Київської області від 18.09.2020 року.

Відповідно до укладеного договору Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги: Представництво інтересів клієнта в будь яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, міліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян; Збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення; Виконання інших дій, передбачених законодавством.

Згідно із розділом 4 Договору: Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п 4.1); при визначенні розміру гонорару враховується: Обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; Ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; Вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; Необхідність виїзду у відрядження; Важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; Особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; Характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката ( п 4.2); за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару ( п 4.3)

Факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги.

Підставою для оплати є рахунок-фактура.

Згідно із умовами Договору, викладених в п. 4.4., факт наданих послуг підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Сторонами також були погоджені умови оплати за зазначеним Договором, відповідно до п. 4.6 Договору Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили.

Також до позовної заяви, окрім Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року додано: заявку на виконання доручення від 01.08.2024 року; рахунок-фактуру за надання правової допомоги згідно якого вартість послуг адвоката, наданих позивачу, складає 10000 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року на суму 10000 грн.

При вирішенні питання про стягнення на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції з урахуванням обставин і складності справи повинен був надати оцінку поданим представником позивача доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу або які будуть понесені, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат у зв`язку з відсутністю доказів про оплату.

Крім того, варто зазначити, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх не співмірністю із обсягом наданих адвокатом послуг.

За викладених обставин, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу допустив порушення норм процесуального права.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 673/1123/15-ц в аналогічних правовідносинах.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, в апеляційній скарзі представник ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» також заявила клопотання про стягнення з відповідача судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн, сплата яких підтверджується платіжним дорученням від 20 листопада 2024 року № 6178.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки рішення суду першої інстанції по суті судом апеляційної інстанції не переглядалося, тому відсутні підстави щодо розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції та задоволення клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції, залишаючи без задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає зміні, шляхом доповнення резолютивної частини рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Столітнім М.М. в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року, змінити, доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом:

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місце знаходження: вул. Загородня буд 15 офіс 118/2 м Київ ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) понесені в суді першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова