ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року місто Чернівці справа №725/9261/24

провадження №22-ц/822/99/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Бугай В.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Ісопчук Валерій Володимирович на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, головуючий в суді першої інстанції суддя Піхало Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Посилалася на те, що з 26 травня 2018 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №751.

Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказала, що після припинення шлюбних відносин, а саме з червня 2024 року і по сьогодні, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із нею в домогосподарстві її батька за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому зазначала, що відповідач як батько дітей участі у вихованні дітей практично не бере, тому вона вимушена нести всі витрати на харчування, лікування, навчання, виховання, одяг для дітей самостійно. Крім того, між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їх спільних дітей.

Враховуючи те, що відповідач є фізичною особою підприємцем й відповідно отримує достатній дохід та має можливість, а також зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання дітей, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 (сім) тисяч гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітей повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ісопчук В.В. в апеляційній скарзі просить змінити рішення в частині задоволення суми аліментів у розмірі 3500 грн. та в цій частині, прийняти рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Посилався на те, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів не врахував, що при стягненні з відповідача по 3500 грн. на кожну дитину та 1700 грн. на дитину від першого шлюбу в останнього залишиться 1300 грн. (10 000 3500 3500 1700 = 1300 грн.)

Саме тому рішенням суду першої інстанції відповідач ставиться у скрутне матеріальне становище, що призведе до накопичення боргу та інших наслідків, оскільки відповідач потребує забезпечення себе продуктами харчування, одягом, коштами для сплати комунальних послуг та інше.

Розуміючи свій обов`язок сплачувати аліменти, відповідач не має наміру від нього ухилятися, однак сума у розмірі 7000 гривень, є надто великою для останнього та він не має можливості її платити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказала, що твердження відповідача про неможливість сплачувати аліменти не відповідають дійсності і він взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідач не надав доказів неможливості працевлаштуватися та заробляти кошти, відповідно до наявних зобов`язань, він є особою молодого віку повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівні.

Крім цього, вказала, що відповідач надає дві квитанції по сплаті аліментів на дитину від першого шлюбу, однак ці аліменти сплачені позивачкою за власні кошти, що спростовує посилання відповідача про утримання третьої дитини.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що з 26 травня 2018 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис №751 (а.с.6).

Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Згідно довідки №274 від 09 серпня 2024 року, діти сторін проживають разом із позивачкою в домогосподарстві її батька ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання (а.с.9).

Відповідно до довідки про заробітну плату (доходи) за період з серпня 2023 року по липень 2024 року, дохід позивачки ОСОБА_1 складає 141 893, 55 грн. (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у відповідача ОСОБА_2 від першого шлюбу є дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та згідно податкової декларації його дохід за 2023 рік складає 91 200 грн (а.с.25).

Мотиви та застосовані норми права, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в сумі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років в сумі - 3196 гривень. Старша дитина сторін перебуває саме в такому віці і відповідно має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке йому зобов`язані надати, згідно вимог статті 180 СК України, його батьки.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно частини 1 статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача, а також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру стягнутих аліментів.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину буде достатнім для забезпечення якнайкращих інтересів дітей, забезпечить дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

На думку апеляційного суду, такий розмір аліментів відповідатиме встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України та не буде надмірним тягарем для відповідача.

Зокрема, апеляційний суд виходить із того, що відповідач є особою молодого віку, повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку. А також, відповідач не надав суду доказів, що він не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 травня 2024 року в справі № 755/18195/21.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, колегія суддів враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей/дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір, а тому посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не заслуговують на увагу.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Ісопчук Валерій Володимирович залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк