справа №176/2195/24
провадження №2/176/79/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

з участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Черниш Тетяну Іванівну, звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 1/2 частку житлового будинку з господарськими побудовами, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107);

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер :01:232:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107).

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент своєї смерті вона мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що разом із покійною ОСОБА_3 за вказаною адресою були зареєстровані вона та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, ОСОБА_1 наголосила, що проживала із померлою на день її смерті тільки вона. Відповідач, хоч і був зареєстрований з матір`ю за однією адресою, але з 2003 року і на час відкриття спадщини постійно проживав окремо від спадкодавця ОСОБА_3 , спільне господарство із покійною не вів, похованням матері не займався, оскільки ОСОБА_2 засуджений до довічного позбавлення волі та з 19 листопада 2003 року по теперішній час знаходиться під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Позивачка вказує, що після смерті її сестри відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими побудовами, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107) та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер :01:232:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107).

Після смерті сестри, 08 березня 2024 року, позивачка, як єдиний спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулись до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. із заявою про прийняття спадщини. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 83/2024, яку зареєстровано у спадковому реєстрі за №72118051.

В свою чергу, відповідач, у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. із письмовою заявою про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 . Однак, дана заява, державним нотаріусом не була взята до уваги, оскільки оформлена не в установленому законом порядку.

Після чого, відповідач повторно направив заяву від 18 червня 2024 року № 4/2-10836, посвідчену в приміщенні ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», тимчасово виконуючим обов`язки начальника установи майором внутрішньої служби ОСОБА_4 , якою повідомив про відмову від спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 . Проте, вказану заяву нотаріус не прийняв, оскільки її було подано після завершення строку встановленого ст. 1270 ЦК України.

02 серпня 2024 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , позивачка звернулась до державного нотаріуса, яким заведено спадкову справу, однак отримала Листа, яким позивачці відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки окрім неї, є спадкоємець першої черги, який не подав заяву про прийняття спадщини, але має однакове зареєстроване місце проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, дані обставини обмежують подальші дії позивачки, як спадкоємця, щодо оформлення права власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом та не дає йому можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Черниш Т.І. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні участі не приймали, при цьому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також подав письмове клопотання, де просив розглянути цивільну справу без його участі. Позовні вимоги визнає, щодо їх задоволенняю не заперечує.

Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області у віці 69 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 грудня 2023 року (а.с. 16).

За життя, ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори від 30 березня 2017 року та зареєстрованим в реєстрі за № 379, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори від 30 березня 2017 року та зареєстрованим в реєстрі за № 382, на праві власності належало нерухоме майно, а саме: 1/2 частка житлового будинку з господарськими побудовами, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107) та 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер :01:232:0010, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107).

Факт належності на праві власності ОСОБА_3 вказаного вище нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20, 22).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_2 є сином померлої.

Згідно із довідкою Відділу ведення реєстру територіальної громади Жовтоводської міської ради № 493 від 07 серпня 2024 року, останнє місце проживання ОСОБА_3 , 1954 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті за даною адресою зареєстровано: ОСОБА_2 , 1983 року народження, ОСОБА_1 , 1966 року народження.

Відповідно до Довідки № 4/2-21Д від 08 серпня 2023 року видана ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджений до довічного позбавлення волі та знаходиться під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» з 19 листопада 2003 року по теперішній час (а.с. 18).

Факт відмови ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 підтверджується заявою від 18 червня 2024 року № 4/2-10836, посвідчену в приміщенні ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», тимчасово виконуючим обов`язки начальника установи майором внутрішньої служби ОСОБА_5 .

Будучи єдиним спадкоємецем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. із заявою про прийняття спадщини. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 83/2024, яку зареєстровано у спадковому реєстрі за №72118051.

Однак, листом «Про надання інформації» державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. від 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище нерухоме майно. Причиною даної відмови держаний нотаріус вказала те, що на час смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , разом з нею за однією адресою був зареєстрований спадкоємець першої черги, який протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не відмовився від її прийняття, і таким чином, згідно ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину.

Водночас, позивачка вказує, що відповідач на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований з нею за однією адресою. При цьому, до нотаріуса звернувся не із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а із заявами про відмову від спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 на користь сестри померлої ОСОБА_1 , а тому остання змушена звернутись до суду.

В силу вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Окрім того, ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

У Постановах Верховного Суду від 27 лютого у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця у житлі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

В справі маються достатні докази, які свідчать про те, що після смерті ОСОБА_3 , спадщину після неї прийняла її сестра ОСОБА_1 , а син померлої ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки та з 19 листопада 2003 року і на час відкриття спадщини не проживав за однією адресою зі спадкодавцем.

Однак, зважаючи на ту обставину, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що на час смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , разом з нею за однією адресою був зареєстрований спадкоємець першої черги, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадкове майно на себе через нотаріальну контору.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підтверджені належними письмовими доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер :01:232:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА