Справа № 643/6295/23
Провадження № 2-о/643/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Іщенко Ю.Д.

представника заявника адвоката Кутепова І.О.

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Бондаренко О.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи Харківська міська рада, ОСОБА_1 , про встановлення факту спільного проживання,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2023 заявник ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кутепова І.О., заінтересована особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородова О.А., звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання.

Ухвалою суду від 17.07.2023 у відкритті провадження у зазначеній справі відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

11.10.2023 заявник ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кутепова І.О., звернулася до суду з уточненою заявою про встановлення факту спільного проживання, в якій зазначила заінтересованою особою Харківську міську раду та просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обгрунтування своїх вимог заявник зазначила, що у зв`язку зі смертю своєї матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулася до Нескородової О.А., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, з заявою про відкриття спадкової справи. Однак нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 166/02-31 від 09 червня 2023 року, а саме: у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , оскільки пропущений строк прийняття спадщини. У відмові у вчиненні нотаріальної дії нотаріус посилалася на те, що на момент смерті ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яких осіб, зареєстрованих разом з померлою на час відкриття спадщини за цією адресою не було, тому підставою для відмови у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину є той факт, що заявник не прийняла спадщину протягом встановленого законом строку у 6 місяців, продовженого на час дії військового стану до 10 місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022. На момент смерті спадкодавця заявник була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вони не проживали зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Приватний нотаріус ХМНО Нескородова О.А. направила суду повідомлення, в якому просила слухати справу без її участі, в прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. Просила не залучати її до участі в справі, оскільки нотаріус не є заінтересованою особою та не знаходиться в правових стосунках ані з позивачем, ані з відповідачами, спір між якими вирішується.

Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року клопотання представника заявника ОСОБА_2 про заміну заінтересованої особи належною заінтересованою особою задоволене. Замінено неналежну заінтересовану особу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородову Ольгу Анатоліївну на належну заінтересовану особу Харківську міську раду у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання.

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року залучено в якості третьої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні представник заявника адвокат Кутепов І.О. підтримав заяву ОСОБА_2 , посилаючись на вищенаведене, та просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Бондаренко О.С. в судовому засіданні не заперечував проти заяви та надав клопотання та заяви, в яких заінтересована особа ОСОБА_1 зазначає, що не прийняв спадщину та не претендує на її прийняття, намірів звертатися до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не має.

Заінтересована особа Харківська міська рада про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, на неодноразові виклики в судові засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, пояснення по суті справи не надали. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи Назарова А.В., показання свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 09 травня 1998 року належить однокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. від 09 червня 2023 року, відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. Також в постанові приватний нотаріус відмітила, що на день смерті спадкодавець ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких осіб, що зареєстровані разом із померлою на час відкриття спадщини за цією адресою не було.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частино першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п.п.4.10 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактично прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17, зазначено, що тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.

Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.

Судом встановлено, що заявник є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини її син ОСОБА_1 не звертався, спадкодавець у шлюбі не перебувала, інші спадкоємці не встановлені.

Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка працювала медичною сестрою в дитячому садку, тривалий час товаришувала з померлою ОСОБА_3 , надавала її сім`ї медичні послуги. Свідок неодноразово була вдома у подруги, яка мала двох дітей, але за адресою: АДРЕСА_1 , постійно мешкала з дочкою, там знаходилися її речі, хоча дочка і мала свою квартиру. ОСОБА_5 скаржилася на підвищений тиск та болі в серці і вона бачила подругу востаннє 29 грудня 2021 року. Поховали ОСОБА_6 в м. Люботин, де сім`я мала дачу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що є батьком дітей ОСОБА_3 , але у шлюбі не перебували, спільного майна не мають, на спадщину він не претендує. ОСОБА_8 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з їх спільною дочкою ОСОБА_9 . Він придбав дочці квартиру на проспекті Героїв Харкова, але остання туди не вселялася. У шлюбі дочка не перебувала. Після початку війни в 2022 році дочка разом з матір`ю евакуювалися на Західну Україну, де ОСОБА_8 і померла від серцевої недостатності, поховали її в м. Люботин. Похованням займалася дочка та друг сім`ї ОСОБА_10 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що заявником в судовому засіданні доведений факт спільного проживання на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 89, 258, 259, 264-265, 268, 315, 318, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів.

Суддя Харченко А.М.

Повний текст рішення складений 24 січня 2025 року.