Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2025 Справа №607/27131/24 Провадження №2-о/607/39/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Кузьменкової О. І.

учасників справи:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Тернопільської міської ради, звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у належному йому правовстановлюючому документі, а саме, свідоцтві про право власності на житло від 24.07.1994, невірно вказано його прізвище та замість вірного « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Дана обставина перешкоджає заявнику як власнику 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , безперешкодно нею володіти, користуватися та розпоряджатися.

З підстав, наведених у заяві, з метою усунення перешкод у використанні своїх прав, заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1994, виданого Міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 18.07.1994 за № 8163.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на думку суду.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1994, виданого та посвідченого Міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 18.07.1994 за № 8163, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно належить 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до договору дарування 4/5 (чотирьох п`ятих) частин квартири від 02.09.2004, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 5-1223, вбачається, що ОСОБА_4 подарувала, а заявник ОСОБА_2 прийняв у дар 4/5 (чотири п`ятих) частин квартири АДРЕСА_1 .

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 17.04.1999 Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області, картки фізичної особи платника податків, виданої 04.12.2009 Тернопільською ОДПІ, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.07.1973, актовий запис № 46 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 17.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 747 встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_2 ».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду надала показання, що у зв`язку із невірним написанням прізвища заявника « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 » в свідоцтві про право власності на житло від 24.07.1994,останній позбавлений можливості реалізувати своє право на розпорядження 1/5 частки квартири.

Заявник як на підставі наведених вище обставин, просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, у зв`язку із невірним написанням його прізвища в даному свідоцтві про право власності на житло,оскільки дана обставина перешкоджає заявнику як власнику квартири безперешкодно нею володіти, користуватися та розпоряджатися.

Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_2 , а саме, свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1994, є необхідність як власника квартири безперешкодно нею володіти, користуватися та розпоряджатися.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні прізвища заявника у свідоцтві про право власності на житло від 24.07.1994, яке не збігається з прізвищем заявника, зазначеним у його свідоцтві про народження та в паспорті, що унеможливлює здійснення його права на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючого документа заявнику ОСОБА_2 підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 263-265, 293, 352, 354, 315, 316, 318, 319 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1994, виданого Міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 18.07.1994 за № 8163.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа Тернопільська міська рада, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 34334305, місцезнаходження м. Тернопіль вул. Листопадова, 5.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 січня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко