ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/59/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

cуддів Костіва О.З., Храпак Н.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/12405/24 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року та апеляційними скаргами ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Бакалець Ігор Гнатович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року (судові рішення ухвалені суддею Марциновською І.В., повний текст основного рішення складено 28 жовтня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2016 року.

У даному шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що на утримання неповнолітніх дітей несе додаткові витрати, які викликані різними обставинами, а саме: харчуванням дітей, їхнім розвитком, відвідуванням гуртків, а також необхідністю проведення систематичного лікування.

Вказувала на те, що син ОСОБА_5 навчається у ДНЗ «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» та позивач несе додаткові витрати на харчування дитини у вказаному навчальному закладі та вже сплатила кошти у сумі 2802 грн. які, на думку позивача, мали б сплачуватись обома батьками порівну.

Крім цього зазначала, що діти відвідують комунальний заклад Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» і вартість відвідування сином Ростиславом гуртка «Гра на гітарі» складає 200 грн. щомісячно та вартість відвідування обома синами гуртка «Гра на синтезаторі» складає по 200 грн. за кожну дитину щомісячно. Успіхи дітей є значними, діти є учасниками ансамблю синтезаторів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах, де займає призові місця. Також, син ОСОБА_5 є учасником ансамблю гітаристів «Срібні струни», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах, де займає призові місця.

Також зазначала, що син ОСОБА_6 навчається у Тернопільській музичній школі № 2 імені ОСОБА_7 та щомісячна батьківська плата по класу скрипки становить 330 грн., а по класу ударних інструментів 350 грн.

Крім цього, син ОСОБА_5 навчається у Тернопільській музичній школі № 2 імені ОСОБА_7 та щомісячна батьківська плата по класу фортепіано становить 480 грн.

Звертала увагу на те, що успіхи дітей є значними, діти часто приймають участь у різних конкурсах, де займають призові місця.

Також, діти відвідують спортивну секцію Футбольного клубу «Біскупа», де щомісячна батьківська плата становить по 700 грн. за кожну дитину. Діти беруть активну участь у спортивних турнірах та змаганнях.

Крім цього вказувала на те, що діти мають ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування та медичного догляду, унаслідок чого позивач на постійній основі несе додаткові витрати на ліки.

Стверджувала, що вже понесла додаткові витрати на лікування дітей у розмірі 25 426,49 грн., які, на її думку, мали б сплачуватись обома батьками порівну.

Зважаючи, що зазначені додаткові витрати на дітей вона несе на постійній основі та здійснення таких витрат передбачається і в майбутньому, вважала, що також необхідно стягнути з відповідача половину вартості таких витрат на майбутнє за 2024-2025 роки.

Відтак просила: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 14754,75 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, які будуть понесені на оплату харчування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 3525 грн.; 3) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на оплату за навчання та творчий і спортивний розвиток неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які будуть понесені ОСОБА_2 за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 35845 грн.; 4) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які будуть понесені ОСОБА_2 за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 35000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 12 713 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наперед за період з 01.06.2024 до 04.07.2025 у розмірі 752 грн. 07 коп щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наперед за період з 01.06.2024 до 31.12.2025 у розмірі 852 грн. 07 коп щомісячно.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 527 грн. 36 коп.

Судовий збір у сумі 683 грн. 84 коп. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5081 грн. 40 коп.

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3918 грн. 60 коп покладено на відповідача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що рішення суду щодо сплати аліментів виконується вчасно та в повному обсязі.

Звертає увагу на те, що при потребі додатково матеріально допомагає дітям, на утриманні в нього перебувають непрацездатний батько та мати-пенсіонер, сам він отримує посередню заробітну плату, а мати дітей взагалі не працює.

Вважає заявлений розмір додаткових витрат непропорційним та необґрунтованим.

Посилається на відсутність інформації, яка б давала можливість встановити особливість обставин, які призвели до додаткових витрат.

Звертає увагу на те, що в дітей відсутні хвороби з тяжким перебігом, каліцтво, травми, відсутня потреба у спеціальному догляді на постійній основі, відповідно вважає, що придбання ліків має покриватись виплатами аліментів на утримання дітей.

Зазначає, що окрім аліментів, він також щомісячно здійснює перерахування грошових коштів на картки дітей.

Звертає увагу на правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру додаткових витрат та в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на: спортивний розвиток дітей, які будуть понесені на протязі 2024-2025 років, в сумі 33 600 грн.; лікування дітей за період з 01.06.2024 року по 04.07.2025 року, в розмірі 1000 грн. щомісячно; оплату в Центрі творчості дітей та юнацтва ТДЦЮ занять з музики по класу синтезатора (Ямаха) та гітари за період 2024-2025 років, в розмірі 14 400 грн.

Також просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 1 000 грн..

Вважає, що судом, в частині відмовлених позовних вимог, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що в матеріалах справи містяться документальні підтвердження наявності ряду хвороб у дітей, які потребують постійного спостереження та профілактичного лікування.

Вказує на те, що загальна сума додаткових витрат за навчання та творчий і спортивний розвиток двох дітей за місяць становить 3160 грн, а на придбання ліків та лікування своїх двох неповнолітніх синів становлять 4000 грн., відповідно вважає, що ОСОБА_1 має нести половину вказаних додаткових витрат.

З посиланням на характеристики, які долучені до апеляційної скарги, вказує на те, що у дітей наявний потенціал до спорту та вони відзначають значними здобутками на змаганнях.

Також, з посиланням на довідки №204 та №203 від 18.11.2024 року, які долучені до апеляційної скарги, зазначає, що дітям можна відвідувати секцію по футболу.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував суми оплати у розмірі 600 грн. за навчання дітей в Центрі творчості дітей та юнацтва, а тому безпідставно відхилив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення половини цих коштів.

Вважає, що суд безпідставно не звернув увагу на кількість медичних препаратів придбаних позивачкою на протязі одного місяця для лікування дітей, їхню вартість, яка беззаперечно доводить щомісячні витрати понад 1 000 грн. на кожну дитину.

Посилається на те, що обом дітям було призначено на постійній основі протягом останніх 5 років, дороговартісний медичний препарат Укрлів (вартість 2600 грн.), який вона не в змозі самотужки придбати.

Вважає, що судом безпідставно не було задоволено клопотання про допит дітей в якості свідків, оскільки вони б могли підтвердити або спростувати те, що без будь-якого примусу зі сторони матері самовільно виявляють бажання та займаються футболом, мистецтвом, навчаються у музичній школі та центрі творчості.

Вказує на те, що судом не було враховано матеріального стану позивачки, який є незадовільним і складається із нестабільного неофіційного заробітку на тимчасових роботах.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить у долучені нових доказів та у задоволені апеляційної скарги позивачки відмовити у повному обсязі.

Звертає увагу на те, що регулярне відвідування музичних занять та тренувань не сумісне із зазначеним в медичних документах твердженням - дитина потребує подальшого спостереження та профілактичного лікування як часто хворіюча дитина.

Вказує на те, що позивачка змінила позовні вимоги при поданні апеляційної скарги.

Зазначає, що заняття з футболу та купівля ліків, для лікування поточних хвороб дітей повністю покриваються аліментними виплатами на користь дітей.

Інші доводи відзиву є аналогічними доводам, що містяться в апеляційній скарзі.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить у задоволені апеляційної скарги відповідача відмовити.

Просить поновити строк для подачі доказів та долучити до матеріалів справи 18 електронних платіжних інструкцій про оплату музичної школи.

Вказує на те, що твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають його батьки, не відповідає дійсності.

Посилається на те, що відповідач спонукає дітей, щоб ті відмовились від навчань у музичній школі, центрі творчості та щоб перестали відвідувати спортивну секцію по футболу.

Вважає, що відповідач безпідставно ставить під сумнів призначені лікарями медичні препарати.

Звертає увагу на те, що в медичних картах, дітям призначено санаторно-курортне лікування, яке відповідач в своїй апеляційній скарзі заперечує, а самотужки вона таке лікування забезпечити не в змозі.

Інші доводи відзиву є аналогічними доводам, що містяться в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила поновити строк подачі додаткових доказів та просила долучити до матеріалів справи дві характеристики ФК Біскуп від 20.11.2024 року та дві медичні довідки від лікаря-педіатра, які датовані 18.11.2024 року. Також у відзиві на апеляційну скаргу вона просила долучити до матеріалів справи 12 платіжних інструкцій про оплату музичної школи.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити в долученні до матеріалів справи платіжних інструкцій від 17.12.2024 року №9363-8727-6008-4092, від 14.12.2024 року №9363-5710-7841-2002, від 21.11.2024 року №9361-1846-1133-5248, від 20.11.2024 року №9361-1847-4700-1090, від 17.12.2024 року №9363-8731-0562-6846, від 14.10.2024 року №9357-3841-4839-0293, від 14.10.2024 року №9357-3842-6807-6571, від 14.10.2024 року №9357-3840-5986-3777, від 21.11.2024 року №9361-1848-4696-4090, а також копії довідок про тимчасову непрацездатність від 18.11.2024 року, оскільки вказані документи є новими доказами, які датовані після ухвалення оскаржуваного судового рішення та не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає, що слід відмовити у долученні до матеріалів справи характеристик ФК Біскуп від 20.11.2024 року, оскільки позивач не навела об`єктивних обставин, що перешкоджали їй звернутись до дирекції ФК Біскуп для їх отримання в період розгляду справи в суді першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає, що слід відмовити у долученні до матеріалів справи, як доказів, платіжних інструкцій від 17.09.2024 року №9354-7713-1684-7799, від 17.09.2024 року №9354-7716-7390-7655, від 17.09.2024 року №9354-7714-4089-5590, оскільки позивач не навела об`єктивних обставин, що перешкоджали їй подати вказані докази в період розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Пунктом 1 частини 4 ст. 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Зазначена справа не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, відзивів на апеляційні скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на харчування фактично не оскаржується, тому в цій частині не переглядається.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та додаткове рішення суду не відповідають.

Судом встановлено, що з 01 лютого 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 року (т. 1 а.с. 83).

У даному шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с. 225-226).

З довідки громадської організації «Футбольний клуб «Біскупа» від 05.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує спортивну секцію з 2021 року до теперішнього часу. Тренування відбуваються тричі на тиждень. ОСОБА_8 бере активну участь у різноманітних турнірах та змаганнях, які проводяться періодично. Щомісячна батьківська плата становить 700 грн та здійснюється матір`ю ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 30).

Також, згідно довідки громадської організації «Футбольний клуб «Біскупа» від 05.02.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує спортивну секцію з 2020 року до теперішнього часу. Тренування відбуваються тричі на тиждень. ОСОБА_3 бере активну участь у різноманітних турнірах та змаганнях, які проводяться періодично. Щомісячна батьківська плата становить 700 грн та здійснюється матір`ю ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200-с, № 201-с (т. 1 а.с. 7, 8) неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендована спеціальна група по фізичній культурі на лікарсько-консультативній комісії (далі за текстом ЛКК).

Так само з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 774-с та № 775-с (т. 1 а.с. 15, 16) вбачається, що неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надані рекомендації проходження ЛКК для вирішення питання щодо групи занять по фізкультурі.

Відповідно до довідки комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» № 8 від 16.01.2024 року діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються у даному закладі та відвідують гурток «Гра на синтезаторі» на безоплатній основі. Також діти є учасниками ансамблю синтезаторів «Дольче», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних комерційних конкурсах, фінансування участі яких здійснюється батьками колективу, в тому числі і ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 27).

Також, з довідки комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» № 9 від 16.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається у даному закладі та відвідує гурток «Гра на гітарі» на безоплатній основі. Також, ОСОБА_3 є учасником ансамблю гітаристів «Срібні струни», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних комерційних конкурсах, фінансування участі яких здійснюється батьками колективу, в тому числі і ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 28).

Згідно з платіжними інструкціями № 0.0..1 від 21.12.2023, № 0.0..1 від 25.10.2023, № 0.0..1 від 19.01.2024, № 0.0..1 від 29.01.2024 (т. 1 а.с. 39, 40, 41, 42) вбачається, що позивач здійснювала перекази коштів на рахунок комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» із призначеннями платежу: «благодійні внески на харчування», «благодійна допомога».

Відповідно до довідки Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 05 від 01.02.2024 (т. 1 а.с. 26) ОСОБА_3 , 2007 року народження навчається у даному закладі по класу фортепіано та щомісячна батьківська плата становить 480 грн.

Також, відповідно до довідки Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 04 від 01.02.2024 (т. 1 а.с. 26) ОСОБА_4 , 2011 року народження, навчається у даному закладі по класу скрипки, щомісячна батьківська плата становить 330 грн, а також по класу ударних інструментів, щомісячна батьківська плата становить 350 грн. (т. 1 а.с. 29).

Згідно з характеристикою Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 60 від 20.08.2024 ОСОБА_3 є музично обдарованим учнем, має добре розвинений слух, відчуття ритму, музичну пам`ять та є артистичним (т. 1 а.с. 230).

Так само згідно з характеристикою Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 49 від 31.05.2024 ОСОБА_4 має високий рівень навчальних досягнень з предметів навчального циклу та зарекомендував себе здібним та талановитим учнем, має здобутки у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах (т. 1 а.с. 231).

Указане також підтверджено дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами: кубками, медалями, грамотами, дипломами, що здобули діти під час участі у різноманітних музичних конкурсах як особисто, так і в складі музичних колективів. Значна кількість медалей, грамот та дипломів надана за зайняття дітьми переможних місць у конкурсах.

Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200-с, № 775-с, № Д 61-07/23, № 2178-с (т. 1 а.с. 7, 16, 21, 23) та відповідно до виписок з історії хвороби № 1072-с, № 805-с, № 2138-с (т. 1 а.с. 10, 11, 14) вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі у зв`язку із наявністю хронічних захворювань.

Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 201-с, № 774-с, № Д 61-11/35 (т. 1 а.с. 8, 15, 22) та відповідно до виписок з історії хвороби № 1071-с, № 806-с, № 2139-с, № 2138-с (т. 1 а.с. 9, 12, 13, 14) вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі у зв`язку із наявністю хронічних захворювань.

З інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 30.01.2024 (т. 1 а.с. 33-38) вбачається, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждають на ряд захворювань та у період з 2008 року до 2024 року отримували значну кількість лікування як амбулаторно, так і в стаціонарних відділеннях медичних закладів.

Такі захворювання супроводжуються необхідністю лікування дітей та придбання медичних препаратів за призначеннями лікаря на постійній основі.

На підтвердження понесених витрат на лікування дітей позивач надала суду копії фіскальних та товарних чеків, за якими оплачувались придбані для дітей ліки (т. 1 а.с. 43-82).

У виписках з амбулаторної картки Д61-11/35 дитини ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 228) та з амбулаторної картки Д61-07/23 дитини ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 229), міститься перелік медичних засобів, що призначались дітям.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на розвиток спортивних здібностей дітей, суд першої інстанції виходив з того, що вони не є, у розумінні ст. 185 СК України, додатковими витратами на дітей, оскільки позивачем не доведено, що відвідування дітьми спортивної секції з футболу пов`язане із розвитком їх спортивних здібностей, а з урахуванням медичних висновків, суд вважав, що відвідування цієї секції може становити загрозу їхньому здоров`ю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей, пов`язаних із відвідуванням музичних гуртків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що розвиток музичних здібностей дітей, пов`язаних із грою на синтезаторі та на гітарі, потребує будь-яких грошових витрат та що такі витрати позивачем понесені.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що відвідування дитиною ОСОБА_6 музичної школи за класом скрипка та за класом ударні інструменти, а також відвідування дитиною Ростиславом музичної школи за класом фортепіано пов`язані із схильністю дітей до гри на таких музичних інструментах, наявністю у них таланту та значних здібностей, які необхідно розвивати. Відтак суд виснував, що витрати, які позивач планує понести на розвиток таких здібностей, слід віднести до додаткових витрат на дітей, які підлягають розподілу між батьками з урахуванням обставин справи.

Також, суд вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дітей, а тому виснував про те, що вказана позовна вимога підлягає до задоволення.

Щодо додаткових витрат, які підлягають стягненню наперед, суд першої інстанції беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей і нести додаткові витрати на їх лікування та розвиток їх музичних здібностей вважав, що додаткові витрати кожного з батьків на утримання ОСОБА_3 мають становити 752,07 грн. щомісячно, а на утримання ОСОБА_4 852,07 грн. щомісячно.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, однак не погоджується із висновками суду в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , зокрема, просила стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей, які були понесені на їх лікування, а також просила стягувати такі додаткові витрати наперед за 2024-2025 роки, оскільки вони пов`язані із відвідуванням дітьми позашкільних секцій і гуртків (футбол, музична школа) та діти, у зв`язку із наявністю ряду хвороб, потребують постійного профілактичного лікування, що у свою чергу потребує значних грошових коштів.

Так, суд першої інстанції вважав, що додаткові витрати на дітей, наявність яких позивач довела належними, достатніми та допустимими доказами, складаються із витрат на відвідування музичної школи та витрат на лікування. Указані витрати несуться позивачем щомісячно по мірі їх виникнення та не потребують стягнення одноразової значної суми з відповідача на користь позивача.

При цьому, суд врахував матеріальне становище відповідача, додані до відзиву докази того, що відповідач, окрім аліментів, також перераховує на карткові рахунки дітей кошти для щоденних потреб, а тому виснував про можливість стягнення додаткових витрат у вигляді щомісячних платежів.

Період, за який такі витрати мають стягуватись, суд визначив з дати звернення позивача до суду з цим позовом (з 01.06.2024 року), оскільки усі попередні витрати позивач вже включила у суму стягнення з відповідача та до 31.12.2025 року, оскільки саме такий кінцевий період заявлений у позові.

Також, суд враховував, що дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 досягне повноліття, а відтак додаткові витрати на цю дитину наперед мають стягуватися за період з 01.06.2024 року до 04.07.2025 року.

Розраховуючи суму додаткових витрат, які щомісячно мають стягуватися з відповідача, суд враховував, що платіжні документи на придбання медичних препаратів для лікування дітей надані позивачем за період з 21.03.2023 року до 11.04.2024 року, тобто майже за 13 місяців. Загальна сума цих витрат за вказаний період становить 26627,82 грн, тобто 512,07 грн. з кожного з батьків на 1 дитину щомісячно (26627,82 грн / 13 місяців / 2 батьків / 2 дітей = 512,07 грн).

За таких обставин суд виснував, що додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наперед за період з 01.06.2024 року до 04.07.2025 року з кожного з батьків становлять 752,07 грн. (витрати на музичну школу по класу фортепіано 480 грн / 2 + витрати на лікування 512,07 грн), а додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наперед за період з 01.06.2024 до 31.12.2025 з кожного з батьків становлять 852,07 грн. (витрати на музичну школу по класу ударних інструментів 350 грн / 2 + витрати на музичну школу по класу скрипки 330 грн / 2 + витрати на лікування 512,07 грн).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд безпідставно не звернув увагу на кількість медичних препаратів придбаних позивачкою на протязі одного місяця для лікування дітей, їхню вартість, та стверджує, що місячні витрати на ліки становлять понад 1000 грн. на кожну дитину. Крім цього, вона вказує, що витратила на придбання ліків у квітні 2024 року 3723,72 грн., у березні 2024 року 5470,44 грн., у лютому 2024 року 5298,10 грн., у січні 2024 року 8678,59 грн.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року в справі №545/3115/19 міститься правовий висновок про те, що витрати на ремонт технічних пристроїв, на лікування, відвідування секцій і позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що витрати на лікування дітей, які були понесені щомісячно, а також ті, які можуть бути понесені у майбутньому (щомісячно), а також витрати на відвідування музичної школи, футбольної секції, не охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дітей на користь матері та який становить по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, із урахуванням також того, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків.

Так, згідно наявної медичної документації вбачаються, що діти є такими, що часто хворіють, проте позивачем не доведено наявності у дітей важких хвороб чи такого стану здоров`я, які б потребували спеціального медичного догляду та пов`язаних з цим значних витрат, які б перевищували розмір аліментів, які сплачується батьком дітей.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що діти є активними, відвідують гуртки та займаються спортом футболом, який є контактним видом спортом та потребує відповідної фізичної підготовки та, в свою чергу, позивач покликалась на ту обставину, що діти не мають обмежень по здоров`ю для зайняття цим видом спортом та беруть участь у відповідних змаганнях.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було доведено наявності особливих обставин, які б зумовлювали додаткові витрати на дітей у розумінні ст. 185 СК України.

Також, позивачкою не доведено, що витрати на дітей, про які вони зазначала як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, виходять за межі розміру аліментів, що стягуються щомісячно з батька на утримання дітей на користь матері, із урахуванням, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в цій частині слід ухвалити нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Так, на підтвердження розміру витрат, понесених відповідачем в суді першої інстанції було надано: витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.06.2024 року, акт про виконання робіт від 24.10.2024 року, рахунок до договору від 24.10.2024 року, квитанція до платіжної інструкції від 24.10.2024 року та заключна виписка АТ КБ «ПриватБанк», ордер серії ВО № 1066871 від 02.07.2024 року.

Відповідно до витягу з Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.06.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Майкою М.Б., правова допомога включає справу щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей № 607/12405/24. Розмір гонорару фіксований та складає 10000 грн.

При цьому зі змісту акта про виконання робіт № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.06.2024 вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги адвокат надав, а клієнт отримав правову допомогу у суді першої інстанції в такому обсязі: 1) консультація клієнта; 2) узгодження правової позиції; 3) отримання та аналіз доказів, наявних у сторони; 4) підготовка відповіді на відзив, клопотань, заяв; 4) участь у судових засіданнях. Вартість наданих адвокатом послуг становить 10000 грн.

24.10.2024 року ОСОБА_1 здійснив оплату за надання зазначених вище правничих послуг на рахунок адвоката Майки М.Б. Такі обставини підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 24.10.2024 року та заключною випискою з поточного рахунку ОСОБА_11 за період з 24.10.2024 року до 25.10.2024 року.

Стороною позивача подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Так, за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції у задоволені позовних вимог відмовлено.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема ціну позову, та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом відповідача Майкою М.Б. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., а не 9000 грн. як помилково вважав суд першої інстанції, оскільки такий розмір не відповідає загальним засадам цивільного законодавства - справедливості та розумності.

Зазначений вище розмір витрат на професійну правничу допомогу - 3000 грн. відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та тривалості слухання справи у суді першої інстанції інстанції.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі №367/6289/21.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судового збору у сумі 527 грн. 36 коп. змінити, компенсувавши вказану суму судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ) витрат на професійну правову допомогу з 5081 грн. 40 коп. до 3000 грн., а решту понесених витрат на професійну правову допомогу покласти на ОСОБА_1 .

Сплачений ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 січня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

Костів О.З.