Справа №567/1844/24
Провадження №2/567/71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що продовжує навчання

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову вказує, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, та від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився він - ОСОБА_1 .

Вказує, що на даний час навчається на першому курсі Одеського національного медичного університету, за спеціальністю Медицина, форма навчання денна, термін навчання: 01.09.2023 30.06.2030. На період навчання він проживає у гуртожитку.

Вказує, що потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, оскільки змушений нести постійні витрати на придбання підручників, наукової літератури, канцелярського приладдя, проїзду, одягу, засобі гігієни. Вказує, що його мама забезпечує його матеріально, оплачує все необхідне, проте не здатна самостійно здійснювати його утримання на період навчання.

Позивач посилається на те, що самостійно не може забезпечити необхідне та достатнє утримання для забезпечення гармонійного розвитку та навчання. Відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на його утримання.

Враховуючи наведені обставини, відповідно до ст.199 СК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.

Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін, та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі його представника.

Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 08.11.2024 зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Водночас, від відповідача, по даній справі, на адресу суду не надходило жодних документів, тому суд вважає, що відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів по справі не скористався.

Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.12.2007. (а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 27.10.2006, ОСОБА_4 вказана матір`ю, а відповідач - ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 (актовий запис № 132 від 27.10.2006). (а.с.9)

З 01.09.2024 ОСОБА_1 навчається на першому курсі Одеського національного медичного університету, за спеціальністю Медицина, форма навчання денна, термін навчання: 01.09.2024 30.06.2030. (а.с.13)

Самостійно його матір ОСОБА_3 не може забезпечити необхідне та достатнє утримання достатнє для його гармонійного розвитку та навчання, оскільки має на утриманні неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та середній заробіток за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року становить 12859,91 грн. (а.с.21,22)

З договору на проживання в гуртожитку №4 встановлено, що ОСОБА_1 проживає у вказаному гуртожитку і плата за вказане проживання становить 1200 грн. на місяць. (а.с.23-26)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не отримує від батька матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки протилежних доказів суду не надано.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 у справі №6-186ц14.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки відповідач коштів на утримання сина не надає, оскільки протилежних доказів суду не надано, хоча зобов`язаний це робити на підставі ст.199 СК України, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти, пов`язані з його навчанням.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позову суд враховує, що позивач є студентом денної форми навчання, тобто не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків не тільки щодо оплати навчання, а і для інших потреб, як то харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників, проживання в гуртожитку тощо.

Одночасно, суд виходить з того, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач ОСОБА_2 , як батько, може надавати таку матеріальну допомогу своєму сину.

Також суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, не подав заперечень проти сплати аліментів на навчання сина.

Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його поганий стан здоров`я, неможливість сплачувати аліменти.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, окрім сина ОСОБА_1 , на утримання якого з нього стягувалися аліменти, та відповідачем таких доказів не надано.

Також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не отримує стипендію.

Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Вирішуючи спір, судом також взято до уваги принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дитини, те що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання.

Встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій навчанням та супутніми витратами, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу сину, який продовжує навчатися.

Таким чином, враховуючи, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а також враховуючи, що позивач навчається на денній формі навчання, з урахуванням місцезнаходження навчального закладу, (вартість харчування, проїзду, проживання, інших послуг) та розмір прожиткового мінімуму, матеріальний стан відповідача, з якого не стягуються аліменти на утримання інших особі, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме обставинам справи та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін, а також чинному законодавству.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 05.11.2024, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що продовжує навчання задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.11.2024 до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.