ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/513/24 Номер провадження 22-ц/814/427/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року, ухвалене суддею Сініциним Е.М., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, суму у розмірі 20 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 30.11.2023 Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/15719/23 ухвалив рішення, яким визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 з обмеженням максимальним розміром; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум. Рішення суду набрало законної сили. Головне управління ПФУ в Полтавській області листом від 15.01.2024 №1342-229/Г-02/8-1600/24 повідомило, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №440/15719/23 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 та нараховано доплату пенсії за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 у розмірі 35 107,40 грн. Рішення суду, як зазначає відповідач, виконане в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. Виплата коштів на виконання судових рішень здійснюватиметься в порядку черговості в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Зазначає, що судове рішення не виконане відповідачем у повному обсязі, загальний розмір заборгованості відповідача по вказаним рішенням складає 35 107,40 грн. Даними діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, нарахованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості у майбутньому, почуття відчаю та гніву. Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. У даному випадку, позбавлення позивача єдиного джерела існування, при цьому, систематичне, не дивлячись на вже існуючу низку судових рішень, якими неодноразово встановлювалось неправомірність дій відповідача як пенсійного органу щодо припинення виплати пенсій з підстав, не передбачених Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Безперечно, позбавлення пенсії позивача у спосіб, не передбачений законодавством, є знущанням над людиною похилого віку, приниженням її гідності та людської особистості, суспільної значимості людини, є дискримінацією по відношенню до інших пенсіонерів за ознакою місця проживання, що вказує на різне поводження, що у сукупності, вочевидь, природно призводить до розпачу людини, душевних страждань, які пов`язані із усвідомленням доведення людини похилого віку по суті до стану жебракування, усвідомленням непотрібності людини у суспільстві, стану безвиході у взаємовідносинах з державним органом, який своїми діями не тільки усвідомлено та, вочевидь, порушує його права, але й підриває авторитет Держави, яка у Конституції України як соціальному договорі задекларувала те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Таким чином, беручи також до уваги наявність очевидних порушень прав позивача на отримання пенсії як єдиного доходу, наявну очевидну вину відповідача у позбавленні його джерела існування (пенсії), позивач приходить до висновку, що він має право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правовідносин сторін, обставин справи та засад розумності і справедливості у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органу державної влади, у розмірі 5 000,00 гривень.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави суму судового збору 968,96 гривень на реквізити: IBAN UA 0026001, МФО 899998, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 37993783.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невиконання рішення суду порушує права позивача, підриває авторитет Держави, яка у Конституції України як соціальному договорі задекларувала те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Суд визнав, що саме з вини відповідача позивачу не нарахована та невиплачена своєчасно пенсія в належному розмірі, відповідно до вимог законодавства. Після набрання рішенням законної сили відповідач продовжив не виконувати покладені на нього як законом, так і рішенням суду обов`язки, чим спричинив моральну шкоду. Суд визнав, що правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, є дійсно такими, що призводять до душевних страждань внаслідок необхідності вимушеної зміни порядку життєдіяльності та оскарження невиконання рішення суду, позивачу довелося витрачати час на додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права способом звернення до суду як до адміністративного, так і до загального. ОСОБА_1 довів свої сильні негативні почуття обурення, почуття невпевненості у майбутньому, почуття відчаю та гніву. Враховуючи глибину душевних страждань, їх характер та тривалість, суд дійшов висновку, що з врахуванням вимог розумності та справедливості необхідним й достатнім буде розмір морального відшкодування 5 000 грн, а визначений позивачем розмір 20 000 грн є надвеликий і недоведений, оскільки не надано доказів позбавлення єдиного джерела існування, знущання над людиною похилого віку, приниженням її гідності та людської особистості, суспільної значимості людини та інше.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказані відносини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, випливають з дій суб`єкта владних повноважень (в частині здійснення перерахунку пенсії позивачу), а тому повинні розгядатися Полтавським окружним адміністративним судом. Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими та службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється за рахунок держави. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та, за своєю суттю, є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатись у відповідних нормативно-правових актах, а не у резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 (провадження №12- 110гс18)). Вказує, що Державна казначейська служба України підлягала залученню до справи як відповідач, а тому не може бути покладено на Головне управління зобов`язання про стягнення коштів в особі держави. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №440/15719/23 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 та нараховано доплату пенсії за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 у розмірі 35 107,40 грн. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, буде розпочато з 01.02.2024 у розмірі 22 744,80 грн. Рішення суду виконане в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. Так, на обліку станом на 01.01.2024 перебуває 20 189 судових рішень, по яким нарахована заборгованість. Протягом 2021-2023 по рішенням судів проведено 811 виплат на загальну суму 28 151 504,59 грн. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. На даний час виплату заборгованості на виконання рішень судів проведено в межах коштів, виділених на зазначені цілі у 2023, дата набрання чинності яких 20.09.2020 включно. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Відтак, виплата коштів на виконання вищезазначеного рішення суду позивачу буде здійснена у межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, виділених на цю мету. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті фонду на 2023 13 693,5 млн. грн. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається у порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/15719/23 від 30.11.2023 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 з обмеженням максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021; з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с. 13-17).

У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.01.2024 вказано про те, що рішення суду виконане в межах покладених на Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, а також, що виплата коштів на виконання судових рішень здійснюватиметься в порядку черговості в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (а.с. 18-19).

Враховуючи, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 з обмеженням максимальним розміром визнано протиправними, суд першої інстанції визнав, що вина Головного управління ПФУ в Полтавській області встановлена.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/15719/23 від 30.11.2023 набрало законної сили, тому підлягає виконанню.

Суд першої інстанції визнав, що вказане рішення не виконане і зазначене підтверджено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.01.2024, оскільки нарахування пенсійних коштів не є виконанням рішення суду у повному обсязі, яким, крім нарахування, ГУ ПФУ зобов`язано виплатити пенсійні кошти.

Як у вищезазначеному листі, так і відзиві на позовну заяву, що датований 11.04.2024, вказано, що виплату пенсії буде розпочато з 01.02.2024, однак ГУ ПФУ не надав доказів про погашення заборгованості за рішенням суду, щонайменше, за лютий, березень 2024.

Тобто, відповідач продовжив не виконувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/15719/23 від 30.11.2023, тому суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

У ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14.12.2011№19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є органом державної влади, відповідно несе відповідальність, передбачену статтями 1173,1174 ЦК України.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, у розмірі 20 000 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19), згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17).

У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністартивного суду від 30.11.2023 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 з обмеженням максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум. Рішення набрало законної сили 02.01.2024 (а.с. 13-17).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1342-229/Г-02/8-1600/24 від 15.01.2024 повідомлено ОСОБА_1 , що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №440/15719/23 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 та нараховано доплату пенсії за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 у розмірі 35 107,40 грн. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, буде розпочато з 01.02.2024 у розмірі 22 744,80 грн. Рішення суду виконане в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства (а.с. 18-19).

Звертаючись до суду з позовом 17.01.2024, ОСОБА_1 посилався на те, що своїми діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та у зв`язку з порушенням прав людини, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у позивача сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю пенсійного органу та моральною шкодою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.01.2023 у справі №454/287/22.

Також, апеляційний суд у складі колегії суддів зазначає, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.01.2024, виплату пенсії буде розпочато 01.02.2024. При цьому, ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду 17.01.2024 (а.с. 1-8).

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з вище вказаної підстави.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с. 20).

Згідно матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при зверненні до суду апеляційної інстанції при подачі апеляційної скарги сплатило 4 542 грн судового збору (а.с. 110).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 4 542 грн компенсувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов