Провадження № 2/161/252/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2024 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що за час шлюбу з відповідачем у них народилась спільна дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2018 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2019 року у справі № 161/2406/19 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі частини його доходів. Зазначає, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації вона разом з донькою з 24.02.2024 року перебуває за кордоном у Республіці Польща. Вказує, що на даний час їх спільна дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на утримання, у зв`язку із збільшенням потреб в навчанні, розвитку та інших витратах. На утримання дочки в середньому на місяць вона несе такі витрати: 2114 грн. оплата за навчання (200 злотих на курсом НБУ); 2114 грн. репетитор з англійської (200 злотих на курсом НБУ); 3171 грн. репетитор з математики (300 злотих на курсом НБУ); 1268 грн. танці (120 злотих на курсом НБУ); 1057 грн. спортзал (100 злотих на курсом НБУ); 634 грн. проїзд (60 злотих на курсом НБУ); 4016 лікування (380 злотих на курсом НБУ), що разом складає 14374 грн. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований на посаді територіального менеджера у ТОВ «Забіяка» та отримує за це постійний дохід. Однак, з відповідача аліменти стягуються у мінімальному розмірі. Враховуючи викладене, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7000 грн., щомісячно, починаючи з 13.11.2024 року.

У судовому засідання представник позивача заявлені вимоги пітримав та просив задовольнити.

Відповідач у задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що він сплачує аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі та надає дитині додаткові кошти, а відтак не ухиляється від своїх обов`язків, як батька. На даний час його матеріальне становище не покращилось, він орендує житло та несе витрати на лікування.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за заявою представника позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2008, за час якого у них народилась спільна дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (справа № 161/16476/18).

Відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 161/2406/19).

Як встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою ОСОБА_3 .

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами

окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять о предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами, ОСОБА_3 , всупереч вищезазначених правових норм будь-яких не надала в ході розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, зміни свого сімейного стану, або ж покращення матеріального становища відповідача.

Натомість, як вбачається із поданої ОСОБА_2 медичної документації, останньому встановлено діагноз: діабетична ангіопатія; цукровий діабет І типу, важка форма, субкомпенсований, у зв`язку з чим останньому рекомендована інсулінотерапія.

Вищевказане свідчить про значне погіршення стану здоров`я відповідача.

Також суд приймає до уваги, що середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_3 становить близько 14500 грн. з яких понад 3000 грн. він сплачує на утримання своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів фактично призведе до збільшення їх розміру, а також те, що такі вимоги є необгрунтованими, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст. 180, 182, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення в повному обсязі складено 15 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук