ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2285/24

Провадження № 22-ц/820/113/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року (суддя Вдовичинський А.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 28.05.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2404910, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача в сумі 5000 грн. строком до 28.06.2021 року (30 днів), із базовою процентною ставкою 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Позика була надана відповідачці шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив.

13 жовтня 2021 р. між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 2404910 від 28.05.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 р., в тому числі за Договором позики № 2404910 від 28.05.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості по поверненню позичених коштів та сплаті процентів за користування позикою, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.03.2024 р. відповідно до розрахунку заборгованості становить 66022,69 грн., з яких: заборгованість за позикою 4085 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 61937,69 грн.

Проте, позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просив суд стягнути заборгованість у розмірі 30910 грн., з яких: заборгованість за позикою (за тілом) 4085 грн., заборгованість за відсотками 26825 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість по договору позики № 2404910 від 28.05.2021 р. в розмірі 14134,10 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 4085 грн., заборгованість по відсоткам 10049,10 грн.; 1384,60 грн. судового збору, 2057,70 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивачем було здійснено нарахування процентів поза межами строку дії договору позики, стягненню підлягають проценти в розмірі 10049,10 грн. за період з 14.07.2021 року по 05.10.2021 року в межах строку дії договору, та тіло кредиту в сумі 4085 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та правової допомоги, пропорційно до задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суд першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення із урахуванням всіх фактичних обставин справи та наведених апелянтом доводів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що апелянтом частково виконано взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту, нею на рахунок позикодавця було сплачено кошти в загальній сумі 5154,14 грн., тому її заборгованість перед первинним кредитором становить 2830,86 грн. та цю суму вона готова сплатити позивачеві. Суд при винесенні рішення не врахував висновки викладені у постановах Верховного Суду, а саме, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі 202/4494/16-ц, у яких зазначено, що зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом. Також зазначає, що оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження і мала незначну складність та предмет позову, розмір витрат на оплату послуг адвоката був суттєво завищений позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимим доказами. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, а тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 28.05.2021 р. між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2404910, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором «t05606».

Сума кредиту, згідно підписаного сторонами договору складає 5000 грн. на строк кредитування 30 днів, строк дії договору 3 місяці після спливу строку позики. Базова відсоткова ставка становить 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою, та відсоткова ставка 1,01% - за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

В подальшому сторонами було укладено Додаткову угоду №1 та Додаткову угоду №2, якими продовжено строк позики до 05 липня 2021 року.

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання позики №2404910, укладеним між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору факторингу №13/10-2021, акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №13/10-2021 від 31.10.2021 року, реєстру боржників до договору факторингу №13/10-2021 (а.с. 21-25).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про надання позики №2404910, укладеного ТОВ «Маніфою» з ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, акта прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, змін в реєстр боржників до договору №10-03/2023 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 (а.с. 27-33).

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Як вбачається із наданого ТОВ «Маніфою» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 та реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 заборгованість за кредитним договором становила 4085 грн. за тілом кредиту, 6300 грн. заборгованість по процентам. Заборгованість по процентам у даному розрахунку нараховувалась в межах строку дії договору позики (до 05.10.2021 року).

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» вказало про існування заборгованості за договором позики ОСОБА_1 в сумі 4085 грн. тіло кредиту та 61937,69 грн. нараховані проценти, з яких 6300 грн. - відсотки на дату відступлення права вимоги, 55637,69 грн. нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 19-20, 31-32,33).

Строк кредитування згідно укладеного ОСОБА_1 та ТОВ «Маніфою» договору позики становив 30 днів та згідно додаткових угод №1 від 30.05.2021 року та №2 від05.06.2021 року щодо пролонгації договору про надання позики сторонами було погоджено строк позики до 05.07.2021 року . Таким чином, з урахуванням положень підписаного сторонами договору позики, строк кредитування закінчився 05.10.2021 року (через три місяці після спливу строку позики), а отже зазначені ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що проценти передбачені договором можуть бути нараховані лише у межах погодженого сторонами строку та приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4085 грн. та процентів в сумі 6300 грн., оскільки позивачем надано достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача, належним чином доведено наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими до закінчення строку дії договору в сумі 6300 грн., а всього 10385 грн.

Проте, позивач в порушення норм ст.ст.12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в сумі 55637,69 грн.

Щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, заявку на надання юридичної допомоги № 1070 від 07 лютого 2024 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 13 лютого 2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг), платіжну інструкцію №413000007 від 09.02.2024 року про сплату коштів в розмірі 45000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору.

Відповідно до положень Розділу 4 (п. 4.1-4.6) договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1 Договору). Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.6 договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з витягом з Акта про надання юридичної допомоги від 13 лютого 2024 року, сторони договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги (відповідач ОСОБА_2 ) на суму 9000 грн.: надання усної консультації з вивченням документів, 2 години - 3000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 2 години - 6000 грн.

Згідно заявки на надання юридичною допомоги №1070 від 07 лютого 2024 року позивач та адвокатське об`єднання погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши долучені до позовної заяви докази на підтвердження факту понесення ТОВ «Коллект Центр»» витрат на правничу допомогу документи, із врахуванням перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом та часткового задоволення позову на 33,6%, враховуючи співмірність складності справи з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 3024 грн.

Також, заподання позовної заяви ТОВ «Коллект центр» сплатило 3028 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 33,6%, із ОСОБА_1 підлягає стягненню 1017,40 грн. судового збору на користь позивача.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 4078,35 грн. Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 66,4%, із ТОВ «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2708,02 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене із ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1690,62 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року змінити в частині стягнення відсотків, судового збору та витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (; місцезнаходження: вул.Мечнікова, 3, офіс 306, м.Київ): заборгованість по договору позики № 2404910 від 28.05.2021 р. в розмірі 10385 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 4085,00 грн., заборгованість по відсоткам 6300 грн.; 3024 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1690,62 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк