Провадження 2/201 /70/ 2025
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2025 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретаря - Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, перерозподіл часток, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія Вячеславівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцевої Д.О. з 06.05.2024р. перебуває зазначена цивільна справа.

Підготовче судове засідання призначене на 14.01.2025р.

14.01.2025р. в судовому засіданні третьою особою по справі ОСОБА_1 головуючому заявлено відвід, який зводиться до того, що головуючий не набула в розумінні закону статусу незалежного суду, не набула достатнього незалежної правосуб`єктності, діючи непрофесійно, штучно, упереджено не розглянула подане третьою особою клопотання від 06.05.2024р. і не приєднала до матеріалів справи копію Закону України «Про утворення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська», не приєднала копії відповідних документів на підтвердження набуття конституційного громадянства суддею Покопцевою Д.О., копії відповідних документів про підтвердження набуття громадянином України (самостійної української держави Україна - згідно резолютивної частини Акту проголошення незалежності України) ОСОБА_5 статусу професійного судді, приєднати до матеріалів справи копії відповідних документів - подання Вищої ради юстиції Президентові України про перше призначення - на посаду професійного судді строком на 5 років громадянина самостійної держави Україна ОСОБА_5 .. Також не розглянуто клопотання від 01.05.2024р. про заміну вибулого позивача правонаступником, і витребувала спадкова справа, заведена після смерті позивача, яка містить значний масив інформації і персональні дані фізичних осіб, до справи не дотичних.

Заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (ч.2 ст. 40 ЦПК України).

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано, незгода з процесуальними діями суді підставою для відводу бути не може, а нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, відтак законних підстав (передбачених ст. 33, 36, 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Також встановлено, що підстав для відводу на які посилається заявник та з інших підстав (ст. 36, 37 ЦПК України) не знайшли свого підтвердження, адже такі підстави не містять в собі будь-яких відомостей, щодо можливої упередженості судді під час розгляду справи та не ставлять під сумнів його об`єктивність, також судом не було встановлено будь-яких інших обставин, які виключають участь цього судді у розгляді справи, а тому передбачених законом підстав для задоволення відводу немає.

Таким чином, заява не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу немає та не встановлено, тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 36, 37, 40, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого залишити без задоволення.

Ухвала не оскаржується.

Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева