Справа № 361/584/20
Провадження № 2/361/65/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Радзівіл А.Г.
за участю секретаря Коваль О.О.
представника позивача ОСОБА_1
позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Броварське міськрайонне управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.
29 жовтня 2024 року представник позивача заявила клопотання про призначення судової посмертної психологічної експертизи відносно її батька ОСОБА_5 , так як він роками зловживав спиртними напоями. Підписуючи заповіт також був в нетверезому стані і не розумів, що підписує.
Просила перед експертами поставити питання:
-В якому стані батько ОСОБА_5 підписував заповіт 14 лютого 2003 р.?
-Чи розумів її батько в силу свого фізичного стану, що він підписував?
-Чи знаходився батько під впливом інших осіб під час підписування заповіту на користь ОСОБА_3 ?
20 січня 2025 року позивач подала клопотання про призначення посмертної судово-психологічної експертизи, в якому просила призначити посмертну судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
- Чи міг ОСОБА_5 14 лютого 2003 р. під час складання спірного заповіту усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними?
21 січня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення у цивільній справі судово-психологічної експертизи відмовлено.
21 січня 2025 року в судовому засіданні представник позивача уточнила своє клопотання та просила призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
- Чи міг ОСОБА_5 14 лютого 2003 р. під час складання спірного заповіту усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними?
В своєму клопотанні посилалась на те, що батько позивача ОСОБА_5 укладаючи спірний заповіт, не усвідомлював, та не міг усвідомлювати значення своїх дій в зв`язку з тим, що постійно зловживав спиртними напоями. Покійна його дружина ОСОБА_6 сприяла зловживанню спиртними напоями.
В матеріалах цивільної справи є медична документація з інституту кардіології ім. Стражеско, з Київської обласної клінічної лікарні, в яких вказується, що у батька був: облітеруючий атеросклероз судин, Дисциркуляторна атеросклеротична та гіпертензивна енцефалопатія третьої стадії. Ішемія, шунтування, цукровий діабет, атеросклероз судин каротидного басейну, оклюзія стегнево- підколінного артеріального сегменту правої н/к та оклюзія тильної артерії ступні лівої н/к, тромбоз стегново-підколінного шунта правої нижньої кінцівки, атактичний синдром, діабетична та гіпертензивна нефропатія, трофічна виразка четвертого пальця лівої ступні, пансинусит, пневмосклероз, субклінічний гіпотиреоз. Гіпердисліпопротеїнемія, правобічний гідроторакс.
Таким чином, батько за станом здоров`я та способу життя на момент укладання заповіту не усвідомлював значення своїх дій.
Отже, для правильного вирішення спору, вважає за необхідне провести посмертну судово-психологічну експертизу.
Позивач підтримала клопотання про призначення судової посмертної психологічної експертизи та просила задовольнити.
В судовому засіданні відповідач заперечувала проти заявленого клопотання та просила відмовити.
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними у п. 16 роз`яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України ?Про судову експертизу? судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Відповідно ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України, суд відповідно до ст. 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї із сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.
При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України, суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї із сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.
Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.
Таким чином, наявність підстав для визнання заповіту недійсним залежить від встановлення факту про те, що спадкодавець на час його укладення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.
У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.
Відповідно до ч. 1ст. 104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У п. 2 ч.1 ст. 105 ЦПК України зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи.
Згідно ст. 6 Заокну України ?Про судову експертизу?, якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці.
Вивчивши матеріали справи, клопотання представника заявника, суд знаходить підстави для призначення по справі вище зазначеної експертизи.
Для вирішення спору потрібні спеціальні знання і висновки спеціаліста, суд вважає за необхідне призначити в справі судово-психіатричну експертизу.
У зв`язку з тим, що для проведення експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі необхідно зупинити.
Керуючись ст. 105 ЦПК, ч. 1 ст. 225 ЦК України, п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, суд, -
На вирішення експертів поставити питання:
1.Чи міг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення заповіту, 14 лютого 2003 року, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій, розуміти їх значення , надавати їм належну оцінку та керувати ними?
Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України.
Витрати за проведення судової психіатрічної експертизи покласти на позивача ОСОБА_2 .
В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи справа № 361/ 584/20 провадження № 2/361/65/24.
Провадження в справі зупинити.
На ухвалу в частині зупинення провадження може бути подана апеляційна скарга.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.