Справа № 541/3995/24
Провадження № 2-ві/541/1/25
У Х В А Л А

24 січня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:

головуючого, судді - Городівського О.А.,

секретаря судового засідання - Калініченко Л.О.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вірченко Олени Миколаївни у справі № 541/3995/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

22 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Вірченко О.М. при розгляді зазначеної справи, який мотивований тим, що він позбавлений можливості брати безпосередньо участь в судових засіданнях, оскільки є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце його перебування постійно змінюється, в м. Миргороді він не перебуває вже досить тривай час, за зареєстрованим місцем реєстрації не проживає, телефон та мобільний номер втрачений. В зв`язку з викладеним звернувся до суду із клопотання про зупинення провадження у справі. Однак головуюча суддя Вірченко О.М. відмовила у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Відмовляючи у зупиненні провадження у справі заявник стверджує, що суддя позбавила його права на справедливий суд, тому в нього є недовіра до судді Вірченко О.М. Вважає, що суд створює умови для розгляду та задоволення позову, проявляючи упередженість. Зазначив, що суд не повідомляє його належним чином про дату судових засідань, як це передбачено ст. 128 ЦПК України.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду, якій заявлено відвід, від 22 січня 2025 року заяву відповідача, ОСОБА_1 , про відвід судді Вірченко О.М. у справі №541/3995/24 визнано необґрунтованою та передано на розгляд судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи №541/3995/24, заяву про відвід судді Миргоодського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М. та суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 2-4 ст.36 ЦПК України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Єдиною підставою заявленого відводу у заяві ОСОБА_1 зазначено процесуальні рішення головуючої під час розгляду справи, яке оформлено мотивованою ухвалою, з посиланням на положення Цивільно-процесуального кодексу. Які заявник характеризує як прояв у зацікавленості суду провести розгляд справи в супереч бажання відповідача ОСОБА_1 не проводити розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що обставини викладені в заяві відповідача ОСОБА_1 про відвід судді не свідчити про наявність упередженості судді Вірчнко О.М. при розгляді справи, так як головуючим забезпечується рівний підхід до реалізації процесуальних прав обох сторін з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи. Високі стандарти дотримання процесуальних норм суд проявляє як до себе, так і до сторін у справі. Тому заявником не зазначені і не доведені будь-які обставини, які б підтверджували, що суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Навпаки вбачаються ознаки поведінки відповідача для перешкоджання розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вірченко Олени Миколаївни у справі №541/3995/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Городівський