Провадження № 2/344/810/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 8 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «УКРСИББАНК» та фізичними особами. 9 грудня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

09.01.2007 року ПАТ «УКРСИББАНК», надалі «Кредитор» та громадянин України ОСОБА_1 , надалі «Позичальник» уклали договір кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000,00 дол. США. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа¬Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

Відповідно до рішення від 30 листопада 2015 року, Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справа № 344/341/15-ц, на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором №0 від 09.01.2007 року в розмірі 404 869 грн. 65 коп. з яких 211 978,93 грн заборгованість по тілу кредиту та 192 890,72 грн заборгованість по несплачених відсотках, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн., дане рішення Відповідачами не виконано.

Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 28.10.2020 року становить - 674 966,44 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 73 362,42 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 601 604,02 грн. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 0 від 09.01.2007 року з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 0/1-П від 09.01.2007 року, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами.

Враховуючи наведене просить суд стягнути солідарно з Відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду яка станом на 28.10.2020 року становить 674 966,44 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 73 362,42 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 601 604,02 грн., а також судові витрати по справі.

16.10.2024 року представником відповідача Романової О.М. подано до суду письмову заяву, в якій зазначено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року у справі №344/341/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов задоволено частково, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року в розмірі 404 869, 65 грн., з яких 211 978,93 грн. заборгованість по тілу кредиту та 192 890,72 грн. заборгованість по несплачених відсотках. В задоволенні вимог до ОСОБА_2 - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 10.02.2016 року. Таким чином, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц встановлено припинення зобов`язань за Договором поруки № 0/1-П від 09.01.2007 року, а тому підстави для стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України з Відповідача ОСОБА_2 відсутні. Враховуючи наведене просить суд в задоволенні позовних вимог по справі № 344/16427/24 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України відмовити.

24.10.2024 року представником відповідача Романова Р.Р. подано до суду письмову заяву, в якій зазначено, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов задоволено частково, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року в розмірі 404 869, 65 грн., з яких 211 978,93 грн. заборгованість по тілу кредиту та 192 890,72 грн. заборгованість по несплачених відсотках. В задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 10.02.2016 року та виконано ОСОБА_1 26.10.2020 року та 27.10.2020 року сплачено заборгованість в розмірі 404 869, 65 грн. (квитанція № 4565131 від 26.10.2020 року на суму 234 000,00 грн., квитанція від 27.10.2020 року на суму 170 870,00 грн.).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 27 жовтня 2020 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідача ОСОБА_1 перед банком за Кредитним договором припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Оскільки АТ «СЕНС БАНК» звернулося за стягненням з ОСОБА_1 заборгованості за час прострочення, яке, як позивач вважав, тривало з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року, то підлягають встановленню обставини, чи дотримано строки позовної давності з урахуванням викладеного висновку Великої Палати Верховного Суду.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона- вірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 та від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 зазначено, що «у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року на території України установлено карантин, дія якого продовжувалася аж до 30.06.2023 року відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 15 такого змісту: "У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID -19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

З аналізу зазначених норм вбачається, що у позивача виникло право на стягнення компенсаційних виплат за період з 27 жовтня 2017 року по 30 березня 2020 року, сума яких складає 69 722,52 грн (3% річних) та 29 475,20 грн (інфляційних втрат).

На підставі викладеного просить застосувати строки позовної давності при розгляді справи №344/16427/24 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги по справі № 344/16427/24 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України задовольнити частково, а саме стягнути з Відповідача-1 на користь Позивача заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 69 722,52 грн (3% річних) та 29 475,20 грн. (інфляційні втрати).

25.11.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що заявлена до стягнення сума заборгованості розрахована за період з 13.10.2014 року, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість станом саме на 13.10.2014 року. В той же час Рішення суду набрало законної сили тільки 10.02.2016 року та виконано ОСОБА_1 частинами - 26.10.2020 року та 27.10.2020 року шляхом сплати суми боргу визначеної рішенням суду в розмірі 404 869, 65 грн. Зважаючи на те, що розгляд справи тривав до 10.02.2016 року, то позивач не мав можливості в цей час звернутись до суду з позовом, а тому період з 13.10.2014 року по 10.02.2016 року пропущений з поважних причин. Так само в подальшому відповідачі не виконували рішення суду в добровільному порядку, а тому кредитор був змушений звертатись до органів ДВС та вживати заходів для примусового стягнення заборгованості, а тому такий період теж пропущений з поважних причин.

Починаючи з 12.03.2020 року і по даний час, визначені ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності продовжено, а карантин та воєнний стан в Україні продовжує тривати, а тому звернення до суду з позовом з приводу заборгованості яка виникла 12.03.2017 року і пізніше, на даний час слід вважати таким, що пред`явлено в межах загальних строків позовної давності.

Таким чином в будь-якому разі, період розрахунку починаючи з 12.03.2017 року і по даний час є таким, що заявлений в межах загальних строків позовної давності, а тому до цієї заяви долучається альтернативний розрахунок боргу за такий період. Інший же період, як зазначено вище, пропущено з поважних причин.

Щодо права кредитора нараховувати компенсаційні витрати після запровадження в Україні карантинних заходів, то слід зауважити, що суми боргу нараховані на підставі ст. 625 ЦКУ не є неустойкою, штрафом чи пенею в розумінні п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що зокрема вбачається із постанови ВП ВС від 27.11.2019 року №340/385/173, де зазначено, що 3% річних є самостійними компенсаційними, а не штрафними виплатами, а тому стягуються поряд з пенею, яка є видом неустойки. Зважаючи на викладене, просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, та поновити такий строк.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки відповідач не виконує умови договорів у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором кредиту № 0 від 09.01.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 55000 доларів США зі сплатою 12.3 % річних з кінцевим строком повернення до 08.01.2014 року.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/1-П від 09.01.2007 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором №0 від 09.01.2007 року в розмірі 404869 грн. 65 коп., з яких 211978,93 грн заборгованість по тілу кредиту та 192890,72 грн заборгованість по несплачених відсотках. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Із зазначеного рішення встановлено, що з позовною заявою позивач до суду звернувся 15.01.2015 року, при цьому не надавши жодних доказів письмового звернення до відповідача 2 ( ОСОБА_2 ), як до поручителя, із вимогою погасити заборгованість за кредитом в шести місячний строк після закінчення строку кредитних зобовязань до 08.07.2014 року. А тому в задоволенні позовних вимог до поручителя 2 ( ОСОБА_2 ) відмовлено.

Згідно з ч.4,5 ст.ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо іншене встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 30.11.2015 року залишено без змін.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року розрахованого на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц.

В той же час, згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц у заявлених позовних вимогах до ОСОБА_2 відмовлено.

Таким чином, оскільки рішенням суду відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 09.01.2007 року з ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню вимоги позову в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року розрахованої на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц.

09.12.2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та АТ «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорах, укладених між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» у встановленому законом порядку набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1

12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «АльфаБанк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. В подальшому, 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Так, на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц ОСОБА_1 сплачено заборгованість в розмірі 404 869, 65 грн.26.10.2020 року та 27.10.2020 року.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та не заперечуються, відтак доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом України 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона- вірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Починаючи з 12.03.2020 року і по даний час, визначені ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності продовжено, воєнний стан в Україні продовжує тривати, а тому звернення до суду з позовом з приводу заборгованості яка виникла 12.03.2017 року і пізніше, на даний час слід вважати таким, що пред`явлено в межах загальних строків позовної давності.

Так, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності та зазначено, що у позивача виникло право на стягнення компенсаційних витрат за період з 27 жовтня 2017 року по 30 березня 2020 року, сума яких складає 69 722,52 грн (3% річних) та 29 475,20 грн (інфляційних втрат).

У відповіді на відзив на позовну заяву представником позивача зазначається, що починаючи з 12.03.2020 року і по даний час, визначені ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності продовжено, а карантин та воєнний стан в Україні продовжує тривати, а тому звернення до суду з позовом з приводу заборгованості яка виникла 12.03.2017 року і пізніше, на даний час слід вважати таким, що пред`явлено в межах загальних строків позовної давності.

Так, представником позивача разом із відповіддю на відзив на позовну заяву подано до суду розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 09.01.2007 року розрахованого на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду від 30.11.2015 року по справі №344/341/15-ц за період з 12.03.2017 року по 28.10.2020 року сума якої становить 184 786,27 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну становить 44 078,70 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 140 707,58 грн.

В той же час, враховуючи подану представником відповідача заяву про застосування позовної давності та відсутності підстав для поновлення строку позовної давності через недоведеність представником позивача поважних причин такого, суд вважає період розрахунку починаючи з 12.03.2017 року по 28.10.2020 року таким, що заявлений в межах строків позовної давності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Отже, у відповідача на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання перед позивачем.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64).

Таким чином, оскільки відповідачем рішення суду в повному обсязі виконано 28.10.2020 р., за період з 12.03.2017 року по 28.10.2020 року позивач має право на отримання інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ч.2 статтею 625 цього Кодексу.

Судом, з огляду на викладене, здійснено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 12.03.2017 року по 28.10.2020 року, на суму боргу в розмірі 404 869,65 грн.

Згідно розрахунків інфляційні втрати становлять 123 953,08 грн. (виходячи з наступного розрахунку: 404 869,65 x 1.306156 404 869,65 (101.8 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (100.2 : 100) x (99.9 : 100) x (102.0 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (101.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.1 : 100) x (100.8 : 100) x (100.0 : 100) x (100.0 : 100) x (99.3 : 100) x (100.0 : 100) x (101.9 : 100) x (101.7 : 100) x (101.4 : 100) x (100.8 : 100) x (101.0 : 100) x (100.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (100.7 : 100) x (99.5 : 100) x (99.4 : 100) x (99.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) = 1.306156.

Згідно проведеного судом розрахунку 3% річних за період з 12.03.2017 року по 28.10.2020 року становлять 44 078,70 грн. (404 869,65,00 x 3% х1327 днів : 365).

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За приписом пункту 2 частини другої статті 141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Враховуючи, що у задоволенні вимог позову до ОСОБА_2 відмовлено, не підлягають стягненню з неї витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 1 008,00 грн.(168 031,78 грн : 674 966,44 грн. = 0,2489 %; 8 099.60 грн. х 0,2489 % = 2 015,99 грн.; 2 015,99 грн. : 2 =1 007,995 грн.).

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» адреса: місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, Код , 3% річних за час прострочення за період з 12.03.2017 по 28.10.2020 року в розмірі 44 078 (сорок чотири тисячі сімдесят вісім) гривень 70 копійок та інфляційні втрати за час прострочення за період з 12.03.2017 по 28.10.2020 року в розмірі 123 953 ( сто двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» адреса: місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, Код , витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 008 гривень 00 копійок.

В задоволення решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» адреса: місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 23 січня 2025 року