Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 317/1805/24
Провадження №: 2/332/177/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сінєльнік Р.В., при секретарі Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" ( місцезнаходження: 04112 м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200498304 щодо кредитування (далі -кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування (на умовах повернення, платності, строковості) кредитні кошти в розмірі 18527,92 грн., з встановленим строком користування з 07.04.2016 по 07.04.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 21.03.2024 розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року становить 51903,63 грн., з яких: 18013,54 грн.- заборгованість за кредитом; 33890,09 грн. заборгованість за відсотками.

Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі - ТОВ «ФК «Плеяда»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі ТОВ «ФК «Фагор»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО); Національного банку України (далі - НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».

Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три процента річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом

Так, заборгованість відповідача за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року складає 51903,63 грн.; сума збитків з урахуванням 3% річних 4678,91 грн. ; сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 21617,88 грн. Разом заборгованість становить 78200,42 грн.

Позивач просить поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року в загальному розмірі 78200,42 грн. , яка складається з: суми заборгованостві - 51903,63 грн. ; суми інфляійних втрат -21617,88 грн. , суми 3% річних - 4678,91 грн. ; стягнути з ОСОБА_1 на їх користь судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 09.01.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с. 8 , том 2).

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с. 31, том 2 ).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідачем надано суду заяву про застосування строку позовної давності у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. У заяві зазначає, що строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором почався 08.04.2017 та закінчився 08.04.2020 року. Вважає, що договір про відступлення права вимоги , укладений 20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» ПАТ «Банк Михайлівський», укладений поза межами строку позовної давності , тому не є чинним в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 .Просить відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у позові до ОСОБА_1 про стягнення забргованості за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року , укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , у зв`язку зі спливом позовної давності для пред`явлення позову(а.с.39-41,том 2).

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивачем у позові зазначалося, що строк позовної давності було пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що в ТОВ «Діджи Фінанс» були відсутні оригінали вищезазначених документів. Зокрема, виконавче провадження №66483131 та виконавче провадження №66491947 було закінчено 29.12.2022 та 17.01.2023 відповідно. Тобто, без оригіналів договору кредитування та інших документів позивач не зміг би належним чином довести обставини на які посилається.

На момент звернення з позовом до суду , а саме 08.05.2024 загальний трирічний строк позовної давності встановлений статтею 257 ЦК України сплив 07.04.2022. В позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, в обґрунтування пропущення такого строку вказує на наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору.

У позові позивач також посилається на іншу обставину, а саме на Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Вважає, що такий строк не було пропущено у зв`язку з коронавірусною хворобою та подальшим введенням воєнного стану.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Суд вважає, що причина пропущення позовної давності є поважною, тому необхідно поновити позивачу строк для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року .

Судом встановлено , що 07.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200498304 щодо кредитування (а.с. 37, том 1) . Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування) кредитні кошти (на умовах повернення, платності, строковості) в розмірі 18527,92 грн. на споживчі потреби, з встановленим строком користування 1095 днів, з 07.04.2016 по 07.04.2019. Обсяг щомісячного платежу становить 1173 грн.

Крім цього, 07.04.2016 року відповідачем було отримано графік платежів (а.с. 41 , том 1 ). Відповідача також проінформовано про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту(а.с. 41 (зворотній бік ), том 1 ).

Згідно виписки по особовим рахункам з 23.05.2016 по 27.07.2020 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював певні платежі, що підтверджує факт наявності правовідносин між кредитором та боржником.

20.07.2020 укладено договір відступлення прав вимоги №7_БМ між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк Михайлівський», перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за договором №200498304 від 07.04.2016 року. Зазначене підтверджується копією договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року(а.с. 34-35, том 1), витягом з реєстру боржників(а.с. 9).

Згідно витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, станом на 20.07.2020, складає 51903,63 грн., з яких : 18013,54 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 33 890,09 грн. заборгованість за доходами ( а.с. 9 , том 1 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так , позивачем було здійснено нарахування 3 % річних та інфляційні втрати у період з квітня 2021 по лютий 2024 та 3 % річних у період з 21.03.2021 до 31.12.2023 та з 01.01.2024 до 21.03.2024 (а.с. 48-49, том 1).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, то з нього на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року в загальному розмірі 78200,42 грн. , яка складається з: суми заборгованості - 51903,63 грн.; суми інфляційних втрат 21617,88; суми трьох процентів річних -4678,91 грн.

Відповідач ОСОБА_1 жодних заперечень щодо розрахунку позивача не зазначив, власного розрахунку суду не надав .

Щодо застосування строків позовної давності, суд вважає, що підстави для його застосування відсутні.

Відповідно до статті 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Відповідно до ст. 253 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків встановлених статтями 253-255 ЦК України.

Згідно з ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язані не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Таким чином, незалежно від визначення в договорі терміну кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

В такому випадку, термін позовної давності по кожному щомісячному платежу в межах строку кредитування відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання або неналежного виконання позичальником чергового платежу і обчислюється окремо по кожному прострочененому платежу.

Відповідно до цього, позовна давність у три роки встановлюється окремо до кожного невиконаного щомісячного платежу. Тому, в разі порушення позичальником зобов`язань за кредитом в межах строку кредитування, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 908/252717/17.

Окрім того, відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 78, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таку позицію підтримує, зокрема Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 зазначає « У пункті 12 розділу « Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-1Х перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат .

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 (а.с. 31-33), копію додаткової угоди до договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року (а.с. 30), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10 (а.с. 27), детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатськтм бюро «Анастасії Міньковської» (а.с. 46).

Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «ФК «Фінтраст Україна » судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх не співмірності від відповідача не надійшло.

Крім того , відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Діджи Фінанс» ( ) заборгованість за кредитним договором № 200498304 від 07.04.2016 року в загальному розмірі 78200,42 грн. , яка складається з: суми заборгованості - 51903,63 грн.; суми інфляційних втрати 21617,88; суми трьох процентів річних -4678,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Діджи Фінанс» ( ) понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.01.2025 року.

Суддя Р.В.Сінєльнік