Справа № 632/67/25
провадження № 2/632/214/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зміну підсудності справи

21 січня 2025 рокум. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В, вирішуючи питання відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстровий номер 1710 від 20.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, яким з позивача було стягнуто на користь відповідача заборгованість у сумі 11800,11 грн. за період з 27.12.2019 року до 16.02.2021 року за кредитним договором №AG8545351 від 27.06.2019 року, укладеним між позивачем та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», вимоги за яким було передано позивачу 27.12.2019 року. У суму заборгованості ввійшли заборгованість за сумою кредиту у розмірі 3900,00 грн., заборгованість за несплаченими відсоткам та комісіями у розмірі 6900,11 грн. та 1000,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Окремо позивач подав заяву про слухання справи за його відсутністю та підтримку заявлених позовних вимог зі згодою на заочний розгляд справи.

Підставою звернення позивача до Первомайського міськрайонного суду Харківської області було вказано місце реєстрації позивача у Лозівському районі Харківської області на території обслуговування Первомайського міськрайонного суду Харківської області на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України.

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 зазначив порушення порядку вчинення виконавчого напису щодо наявності під час його вчинення безспірної заборгованості у позивача та відповідності документу, на підставі якого він був вчинений, вимогам закону щодо документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність повідомлення позивача про сам факт постановлення виконавчого напису.

При надходженні справи до суду актом канцелярії суду від 14.01.2025 року було встановлено, що до позовної заяви не долучено зазначена як додаток у позовній заяві виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В той же час, враховуючи наявність у судді власного доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суддею встановлено, що з 16.08.2024 року відповідач у справі перебуває у провадженні у справі про банкрутство, порушене у справі №910/6826/24 ухвалою господарського суду м. Києва від 24.07.2024 року.

Тому в даній справі слід змінити підсудність на суд, який здійснює провадження у справі щодо банкрутства відповідача, яким є господарський суд м. Києва.

Підставою цього суддя зазначає абзац 4 ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якого заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження, тобто будь-які заяви щодо ТОВ «Вердикт капітал» повинні розглядатися в межах вищевказаної господарської справи про банкрутство, оскільки на час звернення із відповідною позовною заявою до суду ТОВ «Вердикт капітал» має матеріальний актив у вигляді виконавчого напису, а укладання відповідних договорів щодо вимог до боржника повинно бути оцінено в межах процедури банкрутства господарським судом.

При цьому відповідно до усталеної практики Верховного Суду обмежень щодо вказаних дій місцевий загальний суд не має, виходячи з наступного.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства,

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Слід звернути увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, цивільну справу №632/67/25 слід передати до господарського суду міста Києва, яким відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відкрито провадження у господарський справі № 910/6826/24 про банкрутство та в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

В даній справі вказане питання стосується виключно позивача, а тому вказану ухвалу слід направити позивачеві засобами поштового зв`язку, як особі, яка не має зареєстрованого електронного кабінету в електронному суді.

На підставі викладеного та керуючись ч.9 ст.10, п.1 ч.1 ст. 31, ч.2 ст.258, ч.1 ст.260, ч.2 ст. 261, ч.1 ст.353, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 632/67/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати до господарського суду м. Києва, який відкрив справу № 910/6826/24 про банкрутство товартства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя - Олег КОЧНЄВ