Справа № 358/1325/24 Провадження № 2/358/138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 54280 гривень.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після розірвання шлюбу з відповідачем, постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі №358/195/22 від 10.06.2022 стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини у розмірі 4000 гривень щомісячно.

Згідно із законодавством України, батьки повинні забезпечувати всебічний розвиток дитини. Основні положення, що регулюють цей обов`язок, містяться в Сімейному кодексі України та Законі України "Про охорону дитинства".

Ст. 150 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини та Батьківщини, надавати їй освіту, допомагати у здобутті загальної середньої освіти.

Закон України "Про охорону дитинства" (ст. 12) визначає, що батьки або особи, які їх замінюють, повинні забезпечувати умови для всебічного розвитку дитини, її виховання, навчання, охорони здоров`я та соціального захисту.

Батьки зобов`язані створювати належні умови для навчання, відпочинку та дозвілля дітей, піклуватися про їхнє здоров`я та безпеку, а також сприяти розвитку їхніх здібностей та талантів.

Оскільки в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, було прийнято рішення щодо оздоровлення дитини за кордоном. Так у 2022 році з 23.07.2022 по 01.08.2022 дитина була на оздоровленні у дитячому таборі « ФАЙНО КЕМП ЗАКОПАНЕ " з проживанням в готелі DW «HARENDA» (Закопане, Польща). Оскільки на момент оздоровлення, дитині було 11 років, то виїзд дитини для оздоровлення й відпочинку відбувається в порядку передбаченому абз.2 п.3 ст. 313 Цивільного кодексу України «Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.» Тобто відповідач знав про оздоровлення й відпочинок дитини за кордоном й не заперечував, оскільки надав письмову згоду. Понесені нею витрати складають: 22270,00 грн (що підтверджуються платіжними інструкціями, які додаються до позовної заяви).

У 2023 році з 16.07.2023 по 30.07.2023 дитина перебувала на оздоровленні й відпочинку у м. Еленіте, Болгарія. Про що також відповідач знав, не заперечував і був ознайомлений із вартістю, а також надав письмову згоду.

Кожного разу відповідач був повідомлений про вартість відпочинку, не заперечував стосовно необхідності оздоровлення дитини, але на її прохання стосовно часткової компенсації відповідав, що він не має фінансової можливості. Понесені нею витрати складають: 23601,83 грн (що підтверджуються платіжними інструкціями, які додаються до позовної заяви).

У 2024 році із 31.07.2024 р. по 13.08.2024 р., дитина також знаходилася на оздоровленні й відпочинку. Відповідно було здійснено попереднє бронювання відпочинку у дитячому таборі «ДІСКАВЕРІ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також слід зазначити, що на прохання дитини відповідачем було частково компенсовано вартість відпочинку дитини у сумі 5000 грн. Понесені позивачкою витрати складають: 18000,00 грн (що підтверджуються платіжними інструкціями, які додаються до позовної заяви).

Крім того дитина вивчає польську мову та займається в гуртках робототехніки та програмування «Robocode». Навчання платне. Понесені нею витрати складають: 45290,36 грн (що підтверджуються платіжними інструкціями, які додаються до позовної заяви). Звертає увагу суду на той факт, що оплата за навчання на курсі робототехніки та програмування «Robocode» за лютий та березень 2024 року було проведено нею у лютому місяці 2024 року з відкритого нею рахунку для Юніора , що підтверджується копією виписки по витратам по картці/ рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим

рахункам договору SAMDNWFC6 від 10.07.2023 за період 01.01.2024 - 26.05.2024 (дата платежу 26.02.2024 о 19:14) у сумі 6483,00 грн.

Відповідач є працездатним, а також вона нещодавно дізналась, що є одним із засновників ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТІМБЕРПАК ІНВЕСТ" (ТОВ "ТІМБЕРПАК ІНВЕСТ") розмір частки засновника (учасника), а саме Відповідача складає: 2333333,00 грн. Отже, відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

Позивачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Божок М.І. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відвідування занять з польської мови та на проходження додаткових курсів в гуртках робототехніки та програмування «Robocode» зумовлені наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаній сфері. Також не доведено факту необхідності оздоровлення дитини у дитячому таборі « ФАЙНО КЕМП ЗАКОПАНЕ " з проживанням в готелі DW «HARENDA» (Закопане, Польща), у дитячому таборі «ДІСКАВЕРІ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також у м. Еленіте, Болгарія. При цьому позивачка не надала доказів необхідності такого оздоровлення, яке могло бути визначене медичними документами лікувальних закладів, відповідними направленнями на санаторно-курортне лікування.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ОСОБА_2 залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 являються батьками дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , виданим 12 листопада 2010 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 622.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі №358/1325/19 від 06.12.2019 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі №358/195/22 від 10.06.2022 стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 4000 гривень щомісячно.

У відповідності до ч.1 ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачка надала суду докази понесення витрат на оздоровлення дитини та витрат, які позивачка понесла на проходження додаткових курсів в гуртках робототехніки і програмування «Robocode» та відвідування занять з польської мови.

Однак, позивачка не довела факт необхідності оздоровлення дитини у дитячому таборі « ФАЙНО КЕМП ЗАКОПАНЕ " з проживанням в готелі DW «HARENDA» (Закопане, Польща), у дитячому таборі «ДІСКАВЕРІ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також у м. Еленіте, Болгарія. При цьому позивачка не надала доказів необхідності такого оздоровлення, яке могло бути визначене медичною документацією лікувальних закладів, відповідними направленнями на санаторно-курортне лікування.

Також позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відвідування занять з польської мови та на проходження додаткових курсів в гуртках робототехніки та програмування «Robocode» зумовлені наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаній сфері. Тобто, відсутнє існування особливих обставин, які зумовили б необхідність проходження вказаних занять. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 185 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов