Справа № 344/3658/24
Провадження № 22-ц/4808/79/25
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М, Девляшевського В.А,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про звільнення опікуна над недієздатною особою та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2024 року заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд із заявою про зміну опікуна над недієздатною особою, в якій просили звільнити попереднього опікуна ОСОБА_1 , призначену за рішенням опікунської ради від 25.04.2001, та призначити ОСОБА_2 новим опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що на даний час заявниця ОСОБА_1 , яка є матір`ю недієздатної, не може в повній мірі виконувати обов`язки опікуна, у зв`язку з чим просила звільнити її від обов`язків опікуна та призначити опікуном ОСОБА_2 , тобто брата недієздатної ОСОБА_3 , який фактично і здійснює догляд за нею.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про звільнення опікуна над недієздатною особою та призначення опікуна відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. Вважають, що ухвалюючи рішення, суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з?ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час опікуну недієздатної ОСОБА_3 у зв`язку із віком та станом здоров`я важко виконувати покладені на неї обов`язки опікуна. Тому вона звернулася до суду із заявою щодо звільнення її від виконання обов?язків опікуна над визнаною судом недієздатною дочкою. В свою чергу ОСОБА_2 , який є братом недієздатної ОСОБА_3 , звернувся із заявою щодо призначення його опікуном над недієздатною сестрою, оскільки фактично саме він забезпечує її доглядом та лікуванням, створює їй необхідні побутові умови, здійснює постійний догляд. Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 12.04.2024 року надано подання про можливість ОСОБА_2 здійснювати повноваження опікуна над недієздатною сестрою ОСОБА_3 . При розгляді Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради питання про можливість призначення ОСОБА_2 опікуном було враховано всі передбачені чинним законодавством вимоги, подання відповідає вимогам закону щодо його обгрунтованості та змісту, подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України та якнайкраще враховує інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Апелянти вважають, що висновок суду першої інстанції про те, що питання звільнення опікуна у даній ситуації повинно вирішуватися органом опіки та піклування не відповідає нормам матеріального права, адже чинним законодавством не заборонено суду за заявою особи, призначеної опікуном, звільнити її від таких повноважень. Щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 опікуном зазначають, що фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Тому звільнення ОСОБА_1 від обов?язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 жодним чином не впливає на призначення ОСОБА_2 ще одним опікуном над недієздатною сестрою. Також на думку апелянтов не має значення з`ясування судом першої інстанції обставин того, чи заявник ОСОБА_2 звільнений у період воєнного стану від мобілізаційного обов?язку перед державою. Вказують, що судом першої інстанції ухвалено рішення на основі нічим не обґрунтованих припущень.

Просять рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до апеляційного суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і його представника адвоката Семенціва В.Д., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2001р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною (а.с.7).

Судом встановлено, що рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 25.04.2001 року №158 на підставі висновку опікунської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено опікуном над недієздатною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та опіки (а.с.36).

Обгрунтовуючи заяву, заявники пояснили, що на даний час матір недієздатної особи заявниця ОСОБА_1 не може в повній мірі виконувати обов`язки опікуна, у зв`язку з чим просить звільнити її від обов`язків опікуна та призначити опікуном ОСОБА_2 - брата недієздатної ОСОБА_3 , який фактично і здійснює догляд за нею.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.05.2022 року підтверджено, що заявниця ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 22.05.2022р., якій протипоказані фізичні навантаження (а.с.10).

Заявник ОСОБА_2 бажає бути опікуном недієздатної сестри ОСОБА_3 , про що подав до суду відповідну заяву. Як пояснили суду заявники, саме він фактично дбає про недієздатну сестру, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням, здійснює постійний догляд.

ОСОБА_2 є рідним братом недієздатної ОСОБА_3 .. На обліку в наркологічному кабінеті ОСОБА_2 не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався (а.с.24-25).

За однією адресою зареєстровані обоє заявників, недієздатна особа та чоловік заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (а.с.23). Заявники вказали, що батько недієздатної ОСОБА_3 хоча приписаний, але проживає за іншою адресою (в селі), він також є особою з інвалідності ІІІ групи з 2008 року (а.с.38-52, 69-72).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що звільнення опікуна, якого призначено рішенням органу опіки та піклування, від його обов`язку не входить до компетенції суду, а вимога про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною сестрою є похідною від питання звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , а тому вона є передчасною та не може бути задоволена за таких обставин.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частин першої-третьої статті 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків (пункт 5.2 Правил).

Згідно з частиною другою статті 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

У цій справі суд встановив, що ОСОБА_1 призначена опікуном над недієздатною дочкою ОСОБА_3 на підставі рішення опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області області від 25 квітня 2001 року № 158.

Будь-яких доказів щодо неналежного виконання опікуном ОСОБА_1 обов`язків щодо опіки над донькою ОСОБА_3 у матеріалах справи немає, як і доказів необхідності звільнення опікуна від її повноважень через невідповідність (в данному випадку невідповідність у зв`язку із неможливість виконання обов`язків) вимогам до опікуна або призначення другого опікуна. Не надано доказів і того, що ОСОБА_1 взагалі зверталася до органу опіки та піклування із заявою про звільнення її від повноважень опікуна.

Відтак, орган опіки та піклування не вирішув питання про звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 , яка призначена опікуном над недієздатною дочкою ОСОБА_3 на підставі рішення опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області області від 25 квітня 2001 року № 158. Направляючи подання до місцевого суду про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 , орган опіки та піклування не зазначив інформації щодо неналежного виконання опікуном ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо опіки над донькою.

Таким чином місцевий суд, з яким погоджується й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про звільнення заявниці від обов`язків опікуна, яка подана до суду передчасно, і про призначення іншого опікуна, оскільки заява про призначення опікуном ОСОБА_2 мотивована саме такими причинами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення його опікуном, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Орган опіки та піклування подав до суду подання, в якому висловив свою згоду на призначення опікуном ОСОБА_2 (а.с. 78-79). Інший родич недієздатної, а саме її батько, який є особою з інвалідністю 3 групи, не заперечував, щоб опікуном недієздатної доньки був призначений його син ОСОБА_2 (а.с. 79-81).

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, а також піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає відповідно опікуна чи піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

У частині 1 ст.300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду призначення піклувальників чи опікунів.

При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, у тому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Опіка та піклування правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням функцій опіки та піклування та зупиненням опіки та піклування.

Віднесення до компетенції суду встановлення опіки та піклування та призначення опікунів або піклувальників судовим рішенням ставить питання про механізм їх практичного вирішення при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Перш за все, виходячи з вимог процесуального законодавства, питання про призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду як похідне від головних юридичних фактів, що становлять предмет доказування по цих справах. Повноваження суду в цьому відношенні пов`язані з розглядом питання про призначення опікуна або піклувальника на підставі тих пропозицій та висновків по справі, які зроблені органом опіки та піклування як органу спеціальної компетенції, на якого за законом покладені функції опіки та піклування. Виходячи з процесуальних функцій органів опіки та піклування та їх процесуального статусу в цивільному процесі, підстав та процесуальних форм їх участі (ст. 60 ЦПК України), їх подання про призначення конкретної особи опікуном або піклувальником може міститися в окремому документі або письмовому висновку, який робить представник органу опіки та піклування в судовому засіданні.

Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Таким чином, виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).

Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою КМУ від 24.09.2008 № 866.

Згідно з пунктом 4.3 Правил опіки та піклування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.

У п. 3.3. вищевказаних Правил визначений перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, це зокрема: довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При призначенні опікуна важливо і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка, такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року (справа № 753/1905/22).

Перевіривши надане опікунською радою Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подання про призначення заявника ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що Орган опіки та піклування не з`ясував усі необхідні умови, передбачені статтею 67 ЦК України. Так, в поданні не відображені дані про відношення недієздатної особи до кандидатури опікуна, не зазначено про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, яка потребує опіки, що має бути підтверджено довідкою лікувальної установи.

Колегія суддів зазначає, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте без доведення передбачених законом умов воно не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою (ч.3 ст.63 ЦК України), однак сама по собі згода на виконання таких обов`язків не може бути безумовною підставою для призначення опікуном особи, яка, на думку суду, не повно відповідає вимогам ст.67 ЦК України.

Згідно з приписами частини 3 статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування особистих стосунків, можливості виконувати обов`язки опікуна.

Однак зі змісту подання Органу опіки та піклування неможливо встановити наявність умов, передбачених статтями 63-67 ЦК України, крім відомостей про задовільний стан здоров`я заявника. Отже, подання є формальним та поверхневим, не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення даних питань.

Доводи апеляційної скарги стосовно вказаних висновків суду не приводять колегію суддів до іншого висновку, оскільки обставини, якими обґрунтована заява апелянта ОСОБА_2 , не дають законних підстав для задоволення заяви про призначення опікуном. Також не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності відмови суду в задоволенні вимог ОСОБА_1 про її звільнення від обов`язків опікуна, оскільки вони не містять законних підстав для прийняття судом такого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 січня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.А. Девляшевський