Справа № 486/1892/19
Провадження № 4-с/503/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюка Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима скаргу акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання неправомірною бездіяльності та скасування постанови в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій Сніжани Олександрівни,

УстановиВ:

Представник стягувача - адвокат Кудактіна О.І., яка діє в інтересах Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності та скасування постанови в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій Сніжани Олександрівни.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 18929,15 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, які були пред`явлені для примусового виконання до Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За виконавчим листом про стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 18929,15 грн було відкрито виконавче провадження №62993918.

04 грудня 2024 року в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій С.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку зі смертю боржника.

Вважає постанову державного виконавця від 04 грудня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №62993918 такою, що підлягає скасуванню, оскільки після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження, виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб (нотаріальної контори) для отримання відомостей про заведення спадкової справи, кола спадкоємців, видачу свідоцтва про право на спадщину. Оскільки дані правовідносини допускають правонаступництво, то державним виконавцем, всупереч вимогам чинного законодавства, не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження, його спадкоємцями, не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником та передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження лише на підставі самого факту смерті боржника.

Ураховуючи вищезазначене, просить суд визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій С.О. щодо невчинення дій необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду. Витребувано з Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження № 62993918.

Представник стягувача в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву в якій просила проводити розгляд скарги у відсутність представника стягувача, скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

В.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій С.О. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином.

Учасник справи - відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно актового запису про смерть №101 від 14 березня 2024 року, складеного відділом з питань державної реєстрації актів цивільного стану Кодимської міської ради Подільського району Одеської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 18929,15 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн.

На виконання зазначеного рішення було видано виконавчі листи.

Постановою в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій С.О. від 04 грудня 2024 року виконавче провадження №62993918 з примусового виконання виконавчого листа №486/1819/19 виданого 12 серпня 2020 року Кодимським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості по кредитному договору в розмірі 18929,15 грн закінчено, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку зі смертю боржника.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2020 року по справі №916/617/17 роз`яснив, що смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2021 року по справі №201/16014/13-ц зробив висновок, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення, і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Статтею 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 вказаного цього Закону.

На обов`язок державного виконавця вчинити вищенаведені дії також прямо вказує й Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, відповідно до пункту 12 розділу ІІ якої у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Пунктом 13 даного розділу Інструкції передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

З оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 грудня 2024 року встановлено, що підставою для закінчення виконавчого провадження №62993918 став актовий запис №101 від 14 березня 2024 року про смерть боржника ОСОБА_1 .

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Надаючи оцінку постанові про закінчення виконавчого провадження від 04 грудня 2024 року, суд погоджується з твердженнями стягувача про передчасність прийняття державним виконавцем даного рішення, оскільки у постанові не зазначені докази здійснення виконавцем дій, спрямованих на отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони боржника спадкоємцями задля досягнення мети виконавчого провадження.

З урахуванням того, що у даному випадку правовідносини допускають правонаступництво, постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки державному виконавцю в межах виконавчого провадження необхідно було здійснити заходи щодо виявлення спадкоємців майна померлого боржника і тільки після з`ясування зазначених обставин приймати відповідне рішення про звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником або щодо закінчення виконавчого провадження в разі відсутності таких спадкоємців.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскаржувану постанову Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" отримало 20 грудня 2024 року, згідно інформації отриманої за результатами відстеження поштового відправлення за допомогою веб-ресурсу "https://track.ukrposhta.ua". Скарга до суду була відправлена поштою 24 грудня 2024 року, тобто в межах строку, визначеного п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Також, відповідно до положень ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Керуючись ст.ст. 258 - 260, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання неправомірною бездіяльності та скасування постанови в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій Сніжани Олександрівни задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій Сніжани Олександрівни у виконавчому провадженні № 62993918 щодо невчинення дій необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження.

Скасувати постанову в.о. начальника Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій Сніжани Олександрівни від 04 грудня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 62993918.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Б.С. Сердюк