РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/2893/23

Провадження № 22-ц/4815/24/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

заінтересована особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету

Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року у складі судді Кушнір Н.В., присяжних: Будька П.П., Бізюк Л.С., ухвалене в м. Рівне об 11 годині 57 хвилин, повний текст рішення складено 28 червня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. В обґрунтування заяви посилався на те, що ОСОБА_3 є його рідною сестрою, зареєстрована та проживає разом з ним та їх мамою за адресою: АДРЕСА_1 . Сестра є інвалідом в зв`язку з психічним захворюванням та 09.05.1989 року їй встановлена І група інвалідності безстроково. ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації та отримує виплату державної соціальної допомоги особам з інвалідністю І групи, яка призначена на період 01.01.2007 довічно на підставі довідки з МСЕК № 008695 від 24.04.1989. За рівнем обмеження життєдіяльності має обмежену здатність до самостійного пересування, самообслуговування, здатності до орієнтації та спілкування у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок психічної хвороби ОСОБА_3 не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. Вказане свідчить про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.02.2008 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнана недієздатною, опікуном призначена її матір ОСОБА_2 . Разом з тим їх матері ОСОБА_2 вже 73 роки, вона старенька, непрацездатна, пенсіонер та сама вже потребує догляду, а тому не може доглядати їх сестру інваліда І групи ОСОБА_4 .. Просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною, встановити над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її опікуном.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями законодавства, яке визначає встановлення опіки та піклування з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належним і достатніми доказами, які вказують, що на момент розгляду цієї справи чинним є попереднє рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном її матері, ОСОБА_2 , котра як діючий опікун не вказала, чому вона не спроможна виконувати обов`язки опікуна, з відповідною вимогою до суду не зверталася, фактично ставила питання про заміну її на її сина, при цьому, не надавши жодних доказів на підтвердження того, що вона не може виконувати обов`язки опікуна своєї недієздатної доньки й це може робити лише її син, ОСОБА_1 .

Судом також взято до уваги, що подання органу опіки та піклування про призначення чоловіка призивного віку опікуном недієздатного має бути належно мотивовавне, оскільки саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст.65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, таким, що не відповідає інтересам дитини. яку він має намір всиновити, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що aакт недієздатності ОСОБА_3 підтверджується доданими до заяви документами, свідченнями заявника та заінтересованих осіб, поданням органу опіки та піклування, висновком судово-психіатричного експерта №48/24, а відтак у відповідності до положень ч. 1 ст.60 ЦК України вимога заявника про визнання фізичної особи ОСОБА_3 недієздатною є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Наголошує, що визнання особи недієздатною, а суд першої інстанції не мав жодних сумнівів щодо недієздатності ОСОБА_3 , тягне за собою обов`язкове встановлення опіки. Вказує, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Городоцької сільської ради від 20.06.2024 року №142 затверджено подання органу опіки та піклування виконавчого комітету щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 у разі прийняття судом рішення про визнання її недієздатною особою, що додається. Заперечує висновок місцевого суду щодо із поданням заінтересованої сторони, оскільки в ньому не зазначено підтверджень погіршення стану здоров`я діючого опікуна, та воно неналежно мотивоване в частині призначення опікуном саме заявника. Пояснює, що діючого опікуна у ОСОБА_3 немає; мама особи, відносно якої вирішується питання про недієздатність, ОСОБА_2 , 1950 року народження, є пенсіонером за віком та у свої 74 роки за відсутності належного стану здоров`я вже сама потребує сторонньої допомоги; її чоловік загинув у ДТП, а інші близькі члени родини відсутні. Зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.02.2008 року, ОСОБА_3 була визнана недієздатною; опікуном призначено ОСОБА_2 , яка є її матір`ю. Оскільки, ні опікун ОСОБА_2 , ні інші заінтересовані особи не зверталися до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15.02.2008 року про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, то дія наведеного судового рішення відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України є припиненою (завершеною). При цьому, ОСОБА_2 не може бути ні представником своєї доньки ОСОБА_3 , оскільки вона не є неповнолітньою, ні її опікуном, через закінчення дії судового рішення. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області зазначає, що ним затверджено подання щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 у разі прийняття судом рішення про визнання її недієздатною особою. Вирішення апеляційної скарги залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2008 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнана недієздатною, опікуном призначена її мати ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою №105899/35307 від 01 серпня 1996 року недієздатній встановлена І група інвалідності довічно.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації та отримує виплату державної соціальної допомоги особам з інвалідністю І групи, яка призначена з 01 січня 2007 року довічно на підставі довідки з МСЕК №008695 від 24 квітня 1989 року.

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 48/24 ОСОБА_3 страждає на стійкий психічний розлад, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за станом свого психічного здоров`я може бути визнана судом недієздатною. Мовному контакту недоступна.

Стаття 55 ЦК України визначає, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з ч.4, 5 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів.

Статтею 67 ЦК України визначені права та обов`язки опікуна, а саме: 1) опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток; 2) опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; 3) опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; 4) опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 зазначав, що його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнана недієздатною, опікуном призначена її мати ОСОБА_2 , яка, разом з тим, в силу пенсійного віку (73 роки) та непрацездатності сама вже потребує догляду, а тому не може доглядати його сестру інваліда І групи ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просив призначити його опікуном недієздатної сестри.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.

Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 року у справі №712/10043/20 зазначено, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна, та згідно з п.п. 3.3 п.3 Правила опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 № 34/166/131/88 Зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за N 387/3680.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом № 34/166/131/88 від 25.05.1999 року, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20).

Разом з тим, даючи оцінку поданню Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою ОСОБА_3 , затверджене рішенням № 142 від 20.06.2024 року, апеляційний суд вважає, що воно не містить обґрунтованих висновків про те, чому саме його, а не іншу особу, необхідно призначити опікуном, та відомостей про те, чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд окрім наведеного вище, враховує наступне.

Згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України, обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

При цьому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.

У цій справі подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном, відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів та бажання матері, яка на даний час є опікуном. Окрім того, у недієздатної ОСОБА_3 є опікун її мати, ОСОБА_2 , яка теж не надала достатніх доказів неможливості здійснення своїх повноважень в силу стану здоров`я та віку.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності з нормами закону, що їх регулюють, а також беручи до увагу судову практику, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних і достатніх доказів наявності передбачених законом підстав для призначення заявника опікуном недієздатної ОСОБА_3 , у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без зміни.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.