Справа № 141/812/24
Провадження №2/141/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу №141/812//24 за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

09.12.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 , та залишив на ім`я батька позивача ОСОБА_3 , а також на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заповіт від 28.01.1998, зареєстрований в реєстрі за №1, відповідно до якого усе майно, належне йому на час смерті, заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях. Заповіт не змінено і не скасовано.

Дядько позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не прийняли спадщини смерті після діда ОСОБА_2 , написавши відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дядько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а його син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , також помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Поряд з цим, інших спадкоємців за заповітом та за законом до майна померлого ОСОБА_2 немає.

На день смерті ОСОБА_2 , разом з ним проживали та були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , батько позивача ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_9 .

Батько позивача ОСОБА_3 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК України після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживав разом з ним на час смерті, проте помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , не переоформивши своїх спадкових прав.

Спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 заведено Оратівською державною нотаріальною конторою Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , з земельної ділянки площею 2,0229 га у межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки площею 1,9669 га :02:001:0001, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0560 га :02:000:0890), яке позивач оформив нотаріальним шляхом.

Однак не переоформленим після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке ОСОБА_3 прийняв після смерті ОСОБА_2 , проте помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , не переоформивши своїх спадкових прав. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай і садка) орієнтовною площею 2,86 га у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Праця», право на котру посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданого 12.11.1996 Оратівською РДА, оригінал якого втрачено.

При огляді наданих документів для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку нотаріусом було виявлено розбіжність у написанні імені ОСОБА_10 у наданих документах, оскільки у свідоцтві про укладення шлюбу та у інших правовстановлюючих документах ім`я ОСОБА_10 записано « ОСОБА_11 », лише у свідоцтві про його смерть зазначено « ОСОБА_12 ».

За вказаних обставин, для подальшого оформлення спадкових прав виникла необхідність встановлення факту належності померлому ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на спадкове майно (сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412) у судовому порядку.

Отже, у зв`язку з необхідністю встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу нотаріально оформити прийняття частини спадкового майна позивач позбавлений можливості, в підтвердження чого надав відповідну обґрунтовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2024.

Таким чином, ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданий Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім`я ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого складено заповіт 28.01.1998 № 1, посвідчений Фронтівською сільською Радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області, після смерті якого відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом спільного проживання, а також визнати за ним право на земельну частку (пай і сад) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 2,86 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито провадження у справі № 141/812/24 та призначено підготовче судове засідання на 14.01.2025, витребувано у Державному нотаріальному архіві Вінницької області належним чином завірену копію спадкової справи № 40/2010, заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи № 141/812/24, в підготовче судове засідання, призначене на 14.01.2025, не з`явився.

Натомість, 19.12.2024 до суду надійшла заява позивача від 16.12.2024 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце судового розгляду справи, 14.01.2025 в підготовче судове засідання також не з`явилася, повноважного представника до суду не направила.

При цьому, 20.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява відповідача від 20.12.2024 про розгляд справи № 141/812/24 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує.

Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи № 141/812/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 25.04.1977, ОСОБА_2 та ОСОБА_13 уклали шлюб 01.01.1946, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 25.04.1977 зроблено запис за № 7. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « ОСОБА_14 ».

Як убачається із змісту заповіту від 28.01.1998, посвідченого секретарем Фронтівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області Медвечук Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1, ОСОБА_2 жилий будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 10623705 від 07.08.2007, заповіт заповідача ОСОБА_2 , посвідчений 28.01.1998 Фронтівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, зареєстрований 07.08.2007 Вінницькою філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України, номер у Спадковому реєстрі 42904878, номер в реєстрі нотаріальних дій - 1.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 19.08.2002 зроблено запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Фронтівською сільською Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області.

Також, як убачається із листа Оратівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області від 27.02.2004, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданого 12.11.1996 Оратівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Праця», розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як убачається з інформації з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин № 1769/25-24 від 12.12.2024, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству Фронтівської сільської ради народних депутатів, на ім`я ОСОБА_2 виготовлений сертифікат серії ВН № 0262412 площею 2,86 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований 14.11.1996 за порядковим № 212 на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 19.09.1996 за № 219. Факт отримання сертифікату засвідчено підписом у вище згаданій книзі у відповідній графі для проставлення підпису власниками сертифікатів.

Інформація про виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі вказаного сертифікату гр. ОСОБА_2 у відділі відсутня.

Відповідно до технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на території Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та згідно даних державного земельного кадастру за ОСОБА_2 розподілені земельні ділянки: № НОМЕР_3 площею 1,9195 га та визначено кадастровий номер :02:002:0021 та № НОМЕР_4 площею 0,0560 га, інформація про визначення кадастрового номера відсутня.

Згідно оголошення у газеті «Обрій Оратівщини» №49 (1431) від 13.12.2024 втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданий Оратівською районною державною адміністрацією від 19 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 , с. Фронтівка, вважати недійсним.

ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 23.02.2004 зроблено запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Згідно довідки Балабанівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 140/08.00.27-10 від 26.11.2024, відповідно до запису погосподарської книги с. Фронтівка Вінницького району Вінницької області (книга № 3, особовий рахунок № НОМЕР_6 ) ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 в с. Заруддя Оратівського району Вінницької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_12 . На день смерті була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_2 . За вказаною адресою на день смерті спадкодавця ніхто не проживав і не був зареєстрований.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 в с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації смертей 13.09.2011 складено відповідний актовий запис за № 13, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_7 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області.

Згідно довідки Балабанівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 141/08.00.27-10 від 26.11.2024, відповідно до запису погосподарської книги с. Фронтівка Вінницького району Вінницької області (книга № 1, особовий рахунок № НОМЕР_8 ) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 в с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_15 . На день смерті був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на день смерті спадкодавця ніхто не проживав і не був зареєстрований.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_16 , у графі «Батько» записано ОСОБА_4 , у графі «Мати» записано ОСОБА_16 .

Разом з тим, згідно заяви від 02.12.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 2129, ОСОБА_6 повідомляє, що на день смерті разом із померлим батьком ОСОБА_4 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , не проживав, проживає за адресою АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який склав на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заповіт, посвідчений 28.01.1998 ОСОБА_17 , секретарем виконавчого комітету Фронтівської сільської ради за реєстровим № 1, відповідно до якого жилий будинок та все своє майно заповів вказаним особам в рівних частках. ОСОБА_6 зазначає, що в суд з заявою про продовження терміну для прийняття спадщини звертатись не буде, у зв`язку з чим просить вважати його таким, що відмовився від належної йому частки у спадщині.

Також згідно заяви від 02.12.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 2130, ОСОБА_6 повідомляє, що є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті баби ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 та ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_15 . ОСОБА_6 зазначає, що на день смерті разом з померлою не проживав, проживає за адресою АДРЕСА_3 , в суд з заявою про продовження терміну для прийняття спадщини звертатись не буде.

Окрім того, відповідно до заяви від 02.12.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 2119, ОСОБА_7 повідомляє, що на день смерті разом із померлим батьком ОСОБА_4 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , не проживав, проживає за адресою АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який склав на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заповіт, посвідчений 28.01.1998 ОСОБА_17 , секретарем виконавчого комітету Фронтівської сільської ради за реєстровим № 1, відповідно до якого жилий будинок та все своє майно заповів вказаним особам в рівних частках. ОСОБА_7 зазначає, що в суд з заявою про продовження терміну для прийняття спадщини звертатись не буде, у зв`язку з чим просить вважати його таким, що відмовився від належної йому частки у спадщині.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Київ, про що 31.05.2017 складено відповідний актовий запис за № 8914, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , виданим відділом державної реєстрації смертей Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Шпитьки Бучанського району Київської області, про що 07.12.2021 складено відповідний актовий запис за № 28144, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_11 , виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_18 , у графі «Батько» записано ОСОБА_3 , у графі «Мати» записано ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації смертей 12.11.2009 складено відповідний актовий запис за № 18, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_13 , виданим виконавчим комітетом Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно.

Як убачається із довідки Балабанівського старостинського округу Оратівської селищної ради (віддалене робоче місце № 27) №15/08.00.27-10 від 17.01.2024, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за № 1, особовий рахунок № НОМЕР_14 , ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в одному житловому будинку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 . Інших осіб, які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем, в тому малолітніх та неповнолітніх не значиться.

Також згідно довідки Балабанівського старостинського округу Оратівської селищної ради (віддалене робоче місце № 27) № 16/08.00.27-10 від 17.01.2024, спадщину після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_20 , прийняв батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 23313990 від 31.03.2010, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 заведена 31.03.2010 Оратівською державної нотаріальною конторою, номер у Спакдковому реєстрі 49120002, номер у нотаріуса 40/2010.

З матеріалів спадкової справи №40/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 убачається, що справу розпочато 31.03.2010 за заявою позивача ОСОБА_1 .

Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2011, бланк ВРЛ 641550, зареєстрованого в реєстрі за № 1314, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 2,0229 га у межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки площею 1,9669 га :02:001:0001, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0560 га :02:000:0890), розташованої на території Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому згідно державного акту на право приватної власності на землою серії ВН №000019, виданого Фронтівською сільською радою Оратівського району Вінницької області 24.12.2001, згідно рішення 18 сесії 3 скликання вказаної сільської ради від 30.06.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 141.

Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2018, бланк ННК 426201, зареєстрованого в реєстрі за № 677, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з (однієї другої ) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.03.2008 виконавчим комітетом Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області на підставі рішення № 4 цього ж виконкому від 29.01.2008, зареєстрованого комунальним підприємством «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 27.03.2008 за номером запису 93, в книзі ФЖ-1, реєстраційний номер 22684590.

Натомість, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. від 11.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично вступив в управління спадковим майном після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) на земельну ділянку, яка перебуває у колективній власності КПС «Праця» розміром 2,86 умовних кадастрових гектара, у роз`язку із розбіжністю у написанні імені спадкодавця у поданих документах (« ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 ), а також у зв`язу із незазначенням дати складання заповіту ОСОБА_2 , що не узгоджується із ст. 541 ЦК УРСР 1963 року.

Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним.

Щодо позовних вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

Також згідно п. 12 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Враховуючи установлені судом обставини справи та докази, які містяться в матеріалах справи № 141/812/24, суд доходить висновку про доведеність позивачем факту належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, у зв`язку із помилкою в написанні його імені, зокрема, яке зазначено у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412 «Антон», що, в свою чергу, не збігається із написанням по батькові спадкодавця, зазначеним у свідоцтві про смерть та у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть « ОСОБА_12 ».

Встановлення даного факту для позивача має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить усунення неузгодженостей щодо написання імені спадкодавця у документах, які видавались на ім`я ОСОБА_2 , з метою подальшого здійснення позивачем особистих немайнових й майнових спадкових прав та іншого порядку його встановлення немає.

Щодо позовної вимоги про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Згідно вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право.

Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Окрім того, положеннями ст. 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як установлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи № 141/812/24 доказами, на підставі відомостей заведеної нотаріусом спадкової справи № 40/2010 позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3 на спадкове майно, який прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк.

Разом з тим, до складу спадкового майна ОСОБА_3 також входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Праця» розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах, право на котру посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданого 12.11.1996 Оратівською РДА, оригінал якого втрачено.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

При цьому ЦК УРСР 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

Отже, зазначене у позові спірне спадкове майно батько позивача ОСОБА_3 прийняв, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК УРСР, оскільки, будучи спадкоємцем за заповітом, проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті ОСОБА_2 , проте помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , не переоформивши своїх спадкових прав.

Натомість, у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючого документу на спірне нерухоме спадкове майно та розбіжністю у написанні імені спадкодавця у правовстановлюючих документах, позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. від 11.03.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

При цьому, відповідач Оратівська селищна рада згідно поданої заяви від 20.12.2024 не заперечує проти задоволення позовних вимог.

За вказаних фактичних обставин у справі № 141/812/24, враховуючи норми цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 за час свого життя отримав право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ВН № 0262412, але в силу об`єктивних причин не встиг здійснити державну реєстрацію права власності вказаного нерухомого майна у компетентних органах, при цьому зазначене спадкове майно, в свою чергу, прийняв батько позивача ОСОБА_3 в порядку ст. 549 ЦК УРСР, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , не переоформивши своїх спадкових прав, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (інших спадкоємців, який прийняли спадщину судом не встановлено), суд доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача.

На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1262, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 4, 76, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов задовольнити.

2.Встановити факт, що має юридичне значення, про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданий 12.11.1996 Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім`я ОСОБА_2 , дійсно належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Праця» розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0262412, виданого 12.11.1996 Оратівською районною державною адміністрацією на підставі рішення Оратівської РДА Вінницької області № 219 від 19.09.1996, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

4.Судові витрати залишити без відшкодування.

5.Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 24.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Оратівська селищна рада (вул. Героїв Майдану, 78, с-ще Оратів Вінницької області, 22600).

Суддя С.В. Климчук