Справа №150/671/24
Провадження по справі №2/150/34/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 січня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Савковій С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини. В обґрунтування даного позову зазначає, що з 2005 по 2015 роки позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбу. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досяг повноліття. Позивач зауважує, що на даний час син знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 навчається на другому курсі денної форми навчання, факультету менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету за контрактом й навчання буде продовжуватись до 30.06.2027. Враховуючи, що навчання контрактне, відтак щорічно потрібно вносити плату за навчання, що ставить в скрутне матеріальне становище позивача. Дані обставини стали причиною для звернення із даним позовом до суду.

Представник позивача адвокат Грабар С.А., який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги від 22.01.2025 серія АВ №1178861, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Не заперечує про винесення судом заочного рішення.

Відповідачем ОСОБА_2 по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред`явлено зустрічного позову. Як вбачається із матеріалів справи відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом надіслання судової кореспонденції на зареєстроване місце проживання відповідача та опублікуванням оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом надіслання судової кореспонденції на зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.01.2025 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на таке.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що за період перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.11.2006 виконкомом Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с.6).

Повнолітній ОСОБА_3 . являється студентом другого курсу денної форми навчання факультету менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету. Термін навчання на бакалавраті з 01.09.2023 по 30.06.2027, що підтверджується довідкою, виданою вище вказаним навчальним закладом від 07.10.2024 (а.с.7).

ОСОБА_3 здійснює навчання на контрактній основі, що підтверджується довідкою про плату за навчання №14-674 від 08.11.2024, виданою Вінницьким національним технічним університетом (а.с.5)

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що не здатна в повній мірі матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки, це потребує сплати безпосередньо за навчання, так і сплату харчування, проїзд, проживання, тощо.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 , який перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_3 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не представлено.

Варто зазначити, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав №402348800 від 05.11.2024 та відповіді на запит №206849227 від 28.05.2024 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідач має у власності житловий будинок та два транспортних засоби (а.с.9, 10)

Оскільки, відповідач може надавати матеріальну допомогу, але в повній мірі не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, відповідно до приписів ч.3 ст.181 СК України, якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Враховуючи, що право повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростували доводи позивача, що викладені ним у позовній заяві, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки, позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір, ставка якого діяла станом на час звернення з позовом до суду, тобто, в сумі 1211 грн. 20 копійок.

На підставі наведеного, ст., ст.182, 183, 191, 199, 200 СК України та керуючись ст., ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 13.11.2024 до 30.06.2027, тобто до припинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчання у навчальному закладі Вінницькому національному технічному університеті, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років у випадку навчання. У разі припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на його утримання припинити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір, у розмірі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 20 копійок.

Рішення суду про стягнення аліментів, - допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , орган, що видав 0525, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 , орган, що видав 0538, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_5 .

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК