ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/68/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Радченка С.В., секретар судового засідання Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року, ухваленого у складі судді Булах Є.М. у справі №766/12962/23 за позовом керівника Херсонської окружної прокуратури Ярослава Яриш, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ОСОБА_1 , третя особа: Херсонський державний університет про визнання недійсним договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Керівник Херсонської окружної прокуратури Ярослав Яриш, діючи в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, звернувшись 28 грудня 2023 року до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ОСОБА_1 , третя особа: Херсонський державний університет про визнання недійсним договору оренди, вказав, що 25.11.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, а саме вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 3,42 кв.м. в будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 , для розташування магазину квітів. Зазначений об`єкт оренди обліковується на балансі Херсонського державного університету та відноситься до об`єктів освіти державної форми власності.

Посилаючись на ч.4 ст.80 Закону України «Про освіту» вказує на незаконну передачу в оренду приміщень державного навчального закладу для здійснення діяльності, що не пов`язана з навчально-виховним процесом.

Прокурор наголошував, що спірне майно державної форми власності, яке становить матеріально-технічну базу об`єктів освіти, не може використовуватися не за освітнім призначенням, що не пов`язано з освітнім процесом. Діяльність кіоску щодо продажу квітів не пов`язана із освітнім процесом або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а є виключно підприємницькою діяльністю, направленою на отримання прибутку.

Таким чином, порушення інтересів держави полягає в незаконному, нецільовому використанні приміщення навчально-виховного комплексу не за його цільовим призначенням.

Підставою для вжиття прокурором заходів реагування представницького характеру на захист інтересів держави прокурор зазначає бездіяльність Міністерства освіти і науки України, як компетентного органу, щодо усунення виявлених порушень.

Посилаючись на викладені обставини прокурор просив:

- визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, від 25.11.2020 року №1624-065, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та повернути власнику Міністерству освіти і науки України державне нерухоме майно вбудоване нежитлове приміщення площею 3,42 кв.м. на першому поверсі будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 , вартістю 25 268,89 грн. шляхом підписання акту приймання-передачі;

- здійснити розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року позов керівника Херсонської окружної прокуратури задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, №1624-065, укладений 25.11.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто пропорційно з Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь Херсонської обласної прокуратури в рахунок відшкодування судового збору 1 342,00 грн.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури в рахунок відшкодування судового збору 1 342,00 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що спірне орендоване приміщення на момент укладення договору перебувало на балансі Херсонського державного університету та відносилося до об`єктів освіти державної форми власності, і, відповідно до положень ч.4 ст.80 Закону України «Про освіту» не може використовуватися не за освітнім призначенням, врахувавши відсутність у діяльності відповідача ОСОБА_1 будь-яких ознак освітнього процесу або надання послуг, пов`язаних із забезпеченням такого процесу або обслуговування учасників освітнього процесу, суд дійшов висновку про наявність обставин для визнання недійсним оспорюваного договору з огляду на положення ст.ст.203,215 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії, а саме, звільнити та повернути власнику Міністерству освіти і науки України державне нерухоме майно вбудоване нежитлове приміщення площею 3,42 кв.м. на першому поверсі будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 вартістю 25 268,89 грн, шляхом підписання акту приймання-передачі, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для задоволення позову в зазначеній частині не має, оскільки оспорюваний договір припинено 24.06.2024 року на підставі наказу Регіонального відділення, а тому після припинення договору орендоване майно фактично вважається повернутим власнику/балансоутримувачу.

Вимоги апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, яке полягає у неправильному тлумаченні закону та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить рішення Херсонського міського суду від 30.10.2024 року в частині визнання недійсним договору оренди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог керівника Херсонської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки, про визнання недійсним договору оренди відмовити; стягнути з Херсонської окружної прокуратури судовий збір, сплачений Регіональним відділенням, за подання апеляційної скарги в розмірі 8052,00 грн

Вказує, що висновки суду про те, що спірне майно не могло бути передано в оренду, оскільки відсутні у діяльності відповідача ОСОБА_1 будь-які ознаки освітнього процесу або надання послуг, пов`язаних із забезпеченням такого процесу або обслуговування учасників освітнього процесу, та, що спірне приміщення використовувалося не за освітнім призначенням, як підстава для визнання договору оренди недійсним, є необґрунтованими.

Так, судом взагалі не було взято до уваги абз.4 пункту 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, відповідно до якого обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально-культурного призначення (майна закладів культури, об`єктів спортивної інфраструктури) не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 кв. метрів) або п`яти років (для об`єктів площею, що становить 500 і більше кв. метрів), за умови, що це не погіршує соціально побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті, крім 5 закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів. Листом від 11.02.2020 року №03-29/123 Херсонський державний університет повідомив Регіональне відділення про те, що майно, яке передавалося в оренду - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 3,42 кв.м., в будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 , є нежитловим приміщенням частиною будівлі з окремим виходом на вулицю, об`єкт не має опалення та водоканалізаційної мережі. Тобто, враховуючи вищевказаний в листі стан об`єкта, він не використовувався в діяльності Херсонського державного університета. Посилання в рішенні на те, що зазначене в договорі оренди майно не могло передаватися в оренду, не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 70 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти у порядку, визначеному законом, та відповідно до статуту має право, зокрема, використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства. Згідно пункту 5.2.45 Розділу 5 статуту Херсонського державного університету, Балансоутримувач має право надавати платні послуги, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Також, згідно пункту 9.6 Розділу 9 статуту Херсонського державного університету, Балансоутримувач має право використовувати майно, що закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства.

Аргументи інших учасників процесу.

Представник Міністерства освіти і науки України Халько В.А. у відзиві на апеляційну скаргу просила врахувати обставини, викладені у відзиві при розгляді справи, прийняти об`єктивне та законне рішення відповідно до чинного законодавства України.

Справу просила розглядати за відсутності представника Міністерства за наявними матеріалами справи.

Керівник Херсонської окружної прокуратури Д.Ковальов у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на законність та обґрунтованість рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обставини справи.

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 16.06.2010 будівлі та споруди Херсонського державного університету, у тому числі, гуртожиток № НОМЕР_2 за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 1 перебувають у власності держави в особі Міністерства освіти і науки України.

25.11.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 укладено договір №1624-065 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, а саме вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 3,42 кв.м. в будівлі гуртожитку №4 за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 1.

Відповідно до п.п. 7.1.1. Змінюваних умов Договору визначено, що майно передається в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо установами або закладами і які є пов`язаними із забезпеченням або обслуговуванням діяльності такої установи або закладу, а саме магазин із продажу квітів.

Орендар вступає в строкове платне користування Майном у день підписання акту приймання-передачі Майна. Акт приймання - передачі майна підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього Договору. Передача майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2 Умов (п.п. 2.1., 2.2. незмінюваних умов Договору).

Відповідно до п.п. 12.2. п. 12 Змінюваних умов Договору визначено, що договір укладено строком на п`ять років з дати набрання чинності цим Договором. Відповідно до п.12.1 незмінюваних умов Договору визначено, що перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим Договором. Цей Договір набирає чинності в дань його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акту приймання - передачі і закінчується датою припинення цього Договору.

Вартість майна на момент укладення Договору визначена 3483,31 грн. (п.п. 6.1. п. 6 Змінюваних умов договору, відповідно до яких балансова залишкова вартість майна визначена на підставі фінансової звітності Балансоутримувача).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2023 року у справі №923/1293/21 закрито провадження у справі за позовом керівника Херсонської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, до Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, та повернення майна, оскільки на момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 не була суб`єктом підприємницької діяльності, а тому спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2023 року у справі №923/1684/21 закрито провадження у справі за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та повернення майна, оскільки на момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 не була суб`єктом підприємницької діяльності, а тому спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

22.06.2024 року ОСОБА_1 подала до Регіонального відділення Фонду Державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заяву про припинення дії договору оренди № 1624-065 від 25.11.2020 року у зв`язку з тим, що м. Херсон перебуває у зоні бойових дій, що спричинило неможливість використовувати приміщення за призначенням.

На підставі наказу Регіонального відділення №ВС-86 від 24.06.2024 року договір оренди державного майна №1624-065 від 25.11.2020 року припинено.

Херсонська окружна прокуратура на підставі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» звернулась до Міністерства освіти України з листом від 09.06.2021 року № 55-3188 вих. 21, в якому було повідомлено про факт укладення оспорюваного договору та його невідповідність вимогам ч.4 ст.80 Закону України «Про освіту», а також було висловлено прохання повідомити щодо вжиття Міністерством як уповноваженим органом управління заходів щодо звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним зазначеного договору або висловлення іншої правової позиції із зазначеного питання.

Позиція апеляційного суду.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог ніким з учасників справи не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.367 ЦПК України апеляційний суд рішення суду в зазначеній частині не переглядає.

Предметом апеляційного перегляду є судове рішення в частині визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №1624-065 укладений 25.11.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зробив висновки про те, що апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №1624-065 укладений 25.11.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Законодавчо встановлено, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді 13.07.2022 року справи 363/1834/17 зазначила, що для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору.

На час укладення спірного договору ст. 80 ЗУ «Про освіту» передбачала, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством (ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту»)

Згідно з імперативними положеннями частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді 16.02.2024 року справи №917/1173/22 зазначив, що нежитлові приміщення, які становлять матеріально-технічну базу об`єктів освіти, не можуть використовуватися не за освітнім призначенням, а можуть бути передані в оренду виключно для діяльності, пов`язаної з навчально-виховним чи навчально-виробничим процесом. При цьому саме по собі невикористання навчальним закладом приміщень для навчального процесу не надає права передавати їх в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

За викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції достовірно встановивши факт передачі ОСОБА_1 в оренду спірного приміщення з метою розміщення магазину для продажу квітів, тобто для проведення комерційної діяльності з продажу квітів, а не з метою, пов`язаною з навчально-виховним процесом дійшов правильного висновку про обґрунтованість позову в частині визнання недійсним договору оренди від 25.11.2020 року як укладеного всупереч забороні, встановленій чинним на той час законодавством про освіту.

Посилання апелянта на невикористання спірного приміщення для навчального процесу, як на підставу передачі його в оренду, не заслуговують на увагу, оскільки саме по собі невикористання вказаного приміщення для навчального процесу не надає права передачі його в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним чи науковим процесом.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та меж апеляційного перегляду справи, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права не підтвердилися, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті спору, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору не має.

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

С.В. Радченко