КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2285/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Романишеної І.П.,-

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просивстягнути: із ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» частину страхового відшкодування у розмірі 11 606 грн 83 коп.; із ОСОБА_2 різницю між фактично завданою шкодою та розміром страхового відшкодування у розмірі 9 847 грн 06 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп.; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 11 606 грн 83 коп., судові витрати у розмірі 3 500 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактично завданою шкодою та розміром страхового відшкодування у розмірі 9 847 грн 06 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 803 грн 13 коп.

В іншій частині позовних вимог та у відшкодуванні витрат на правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із відсутності додатку № 1 до договору про надання правової допомоги, в якому сторони визначили порядок та розмір оплати правничої допомоги.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 820/479/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, «Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У позовній заяві представник ОСОБА_1 просив вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 12 000 грн 00 коп.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано копію: договору № 18/10/23-ЮП/IL від 18 жовтня 2023 року; акту виконаних робіт № 1 від 07 листопада 2023 року; квитанції № 0.0..1 від 18 жовтня 2023 року.

В акті виконаних робіт № 1 зазначено:

- юридична консультація замовника - 1 год - 1 000 грн 00 коп.;

- вивчення документів, наданих замовником - 2 год - 2 000 грн 00 коп.;

- збирання документів - 3 год 30 хв. - 3 500 грн 00 коп.;

- складання та підготовка до подання до суду позовної заяви - 5 год 30 хв.- 5 500 грн 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Так, наявність договірних відносин між адвокатом Конюшко Д.Б. та ОСОБА_1 підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 18/10/23-ЮП/IL від 18 жовтня 2023 року.

Представником ОСОБА_1 на підтвердження обсягу, вартості наданих послуг та витрат адвоката надано до суду першої інстанції акт виконаних робіт № 1. Вказаний акт підписаний адвокатом та ОСОБА_1 , в якому сторони визначили розмір оплати правничої допомоги за 1 годину.

До матеріалів справи долучено копію квитанції № 0.0..1 від 18 жовтня 2023 року, що підтверджує оплату ОСОБА_1 вказаних послуг адвоката.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що представником ОСОБА_1 надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Так, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн 00 коп. є недостатньо обґрунтованими.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу: із ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» у розмірі 1 000 грн 00 коп. та із ОСОБА_2 у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 липня 2024 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року, в частині стягнення витрат на правничу допомогу, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 20 січня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник