Провадження № 2-п/638/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шамраєва М.Є.,

за участі секретаря судового засідання Дрозденко К.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 132/0069 від 02.12.2021 року в розмірі 1 094 632,35 грн, та у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 432 838,96 грн.

Відповідач повідомлялась про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення повістки за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, натомість поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", іншої адреси відповідач суду не повідомив, тож відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України направлена відповідачеві повістка вважається врученою. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 постановлено цивільну справу за позовною заявою Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії ХОУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості розглядати в порядку заочного розгляду.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки були задоволені; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 132/0069 від 02.12.2021 в розмірі 1 094 632 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот тридцять дві) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 132/0069 від 02.12.2021 в розмірі 1 094 632 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі шістсот тридцять дві) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок звернуто стягнення на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором № 132/0069/1, посвідченим 02.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М., зареєстрований в реєстрі за № 4116, а саме - трикімнатну квартиру, загальною площею 64,70 кв. м, житловою площею 43,30 кв. м, під номером АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» у межах процедури виконавчого провадження з встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 32 838 (тридцять дві тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок; а також зупинено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд указаного заочного рішення, в якій просить скасувати зазначене заочне рішення і призначити справу до розгляду; водночас відповідачем заявлене клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання такої заяви, атакож про відстрочення виконання рішення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що не отримувала ані ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами, ані судові повістки про виклик до суду, ані заочне рішення суду, що підтверджується відсутністю відповідних рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення за формою 119 з відміткою про отримання та підписом відповідача, і таким чином відповідач не знала та не могла знати про наявність судового провадження; була позбавлений можливості користуватися процесуальними правами, надавати свої докази, пояснення та заперечення, обґрунтовувати свою позицію.

В якості обставин, які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення, відповідач посилається на запровадження в Україні Воєнного стану Указом Президента України №64/2022 із подальшими продовженнями та вказує, що зазначена обставина вплинула на можливість виконувати зобов`язання належним чином, що 22.06.2022 її було звільнено з посади, оскільки підприємство перебувало в простою та не мало більше змоги виплачувати заробітну плату (що підтверджується наказом про звільнення), що з жовтня 2023 року вона перебувала на обліку як безробітна та отримувала соціальну допомогу до лютого 2024 року, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції), що батько дитини має інвалідність та наразі перебуває за кордоном, не працевлаштований та не допомагає в утриманні дитини, аліменти не сплачує (однак доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем не надано), що крім того на її утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має онкологічне захворювання, потребує постійної турботи та лікування (доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем не надано), що будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна ані відповідач, ані її матір не мають (натомість доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем також не надано), що родина перебуває у скрутному фінансовому становищі майже на межі виживання (що підтверджується довідками ок-5 та ок-7, а також довідкою з податкової), що існування родини забезпечується за рахунок волонтерської допомоги. Також зазначає, що в рішенні суду відсутні посилання на докази (первинні бухгалтерські документи), на підставі яких суд дійшов висновку про наявність між сторонами спірних правовідносин, про факт отримання грошових коштів, про наявність заборгованості саме в зазначеному розмірі, а також що носій інформації під назвою «Розрахунок заборгованості» не є первинним документом, а із сукупності інших доказів, які наявні в матеріалах справи неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача.

Крім того вказує, що держава в особі уповноважених державних органів та політичних структур не змогла належним чином виконати свої обов`язки щодо забезпечення гарантованих прав та свобод громадянина, що спричинило настання негативних наслідків в тому числі: неможливість продовжувати реалізовувати своє право на працю; неможливість користуватися придбаним житлом через загрозу життю та здоров`ю; необхідність самостійно забезпечувати себе та свою родину іншим житлом в більш безпечних регіонах країни; незабезпечення соціальних програм підтримки внутрішньо переміщених осіб; незабезпечення програм рефінансування зобов`язань за іпотечними кредитами; не вирішення питань щодо державного регулювання зобов`язань та інше. На переконання відповідача за умови належного виконання своїх зобов`язань державою, вона продовжувала б належним чином виконувати свої зобов`язання за договором, натомість істотні обставини змінилася на стільки, що якби вона могла їх передбачити, то не укладала б кредитний договір.

Також стверджує, що неодноразово зверталася до банку з питаннями щодо можливості добровільного врегулювання, просила надати час на пошук покупців зазначеного іпотечного майна або в інший спосіб врегулювати ситуацію, що склалася, але порозуміння з боку установи вона не знайшла (натомість доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем не надано).

Позивачем подано до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких останній просить залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення. Обгрунтовуючи свою позицію, позивач вказує, що доводи, на які посилається представник відповідача, є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання позивача в заяві про перегляд заочного рішення не містяться посилання на будь які конкретні докази, що мають істотне значення по справі. Також позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного кредитного договору, банк надав кредит одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням всієї суми кредиту у безготівковій формі на поточний рахунок продавця нерухомого майна ОСОБА_4 , код отримувача НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритий в ТВБВ № 10020/0132 ІІ типу, що підтверджується меморіальним ордером № 132/0069 від 02.12.2021, розрахунком заборгованості та виписками по рахунках за період з 02.12.2021 по 14.08.2024, які додані до матеріалів справи позивачем при поданні позовної заяви. Звертає увагу, що банківські виписки по рахунках позичальника є належними та допустимими доказами по справі, зокрема відповідно до пп. 2, 14, 15 п. 3 гл. 1, п. 30 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, а також з урахуванням висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеному в постанові від 06.03.2018 у справі № 225/4626/15-ц.

Крім того щодо посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором через введений в Україні воєнний стан зазначає, що за умовами п. 6.3.11 укладеного між сторонами кредитного договорк позичальник засвідчила, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких позичальник виходив при укладанні цього договору, позичальник прийнялана себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання позичальником цього договору. Також указує, що, не дивлячись на надані чинним законодавством особливі умови, позичальник припинив в односторонньому порядку виконувати кредитні зобов`язання всупереч вимог кредитного договору

Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, водночас представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо нез`явивлення її в судове засідання та неповідомлення про причини неявки, а також неподання нею відзиву на позовну заяву з поважних причин, суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач повідомлялась про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення повістки за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, натомість поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", іншої адреси відповідач суду не повідомила, тож відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України направлена відповідачеві повістка вважається врученою.

При цьому суд критично оцінює доводи відповідача стосовно того, що вона не знала та не могла знати про наявність судового провадження за позовом до неї, з урахуванням тієї обставини, що до моменту набрання заочним рішенням законної сили, а саме 12.12.2024, тобто через 22 дні після ухвалення судом заочного рішення, представником відповідача адвокатом Фурман В.О. подано до суду заяву про вступ у справу як представника та в той же день подано заяву про перегляд заочного рішення з відповідним обгрунтуванням на 7-ми сторінках та з додатками, частина з яких сформована в період з 26.11.2024 по 07.12.2024. При цьому додана до заяви копія заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 очевидно завантажена із застосунку "Дія", в якому відповідач мала б отримувати і ухвали суду в цій справі.

За таких обставин судом не встановлено, що відповідач не з`явилась в судове засідання та (або) не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин. Водночас, надаючи оцінку доказам, на які посилається відповідач, суд констатує, що вони не відповідають критерію істотного значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому суд ураховує, що наслідки воєнної агресії рф відчувають не собі всі фізичні та юридичні особи, що перебувають в Україні, а не тільки родина відповідача, а органами державної влади вжито заходів у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX, яким розділ VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Керуючись нормами указаного Закону, суд, ухвалюючи заочне рішення в цій справі, зупинив його виконання у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Водночас тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.

Така особливість проявляється: (1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Тож суд доходить висновку про відсутність визначених ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстав для скасування ухваленого у справі заочного рішення.

Вирішуючи заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду про стягнення заборгованості на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд вважає, що відповідачем не доведені обставини, які відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України можуть бути підставою для відстрочення виконання судового рішення, з огляду зокрема на те, що, як вже зазначалось, наслідки воєнної агресії рф впливають та всіх осіб, що перебувають в Україні.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Таким чином, відстрочення виконання рішення суду може бути застосоване судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Водночас ст. 435 ЦПК України передбачено можливість відстрочення виконання судового рішення на строк не більш ніж один рік з дня його ухвалення.

Тож заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду про стягнення заборгованості на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування не може бути задоволена.

Ураховуючи, що відповідачем доведені обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 247, 287- 288, 435 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 у цивільній справі зза позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині відмови в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його її складення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 січня 2025 року.

Суддя М.Є. Шамраєв