ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/844/24
Провадження № 22-ц/821/151/25
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - адвоката Онішкевича Михайла Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Марцішевської О. М., повний текст рішення складено 17 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося в суд з даним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30.11.2021 між сторонами укладено Кредитний договір № 4/4047691 на споживчі потреби.

Зазначає, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з Договором, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною цього Договору, та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.

Відповідач визнав надані Банком умови даного Договору, тарифи та правила Банку та приєднався до них в повному обсязі, керуючись ч. 2 ст. 628 ЦК України, Договір є Договором приєднання і до відносин сторін в даній частині Договору застосовуються положення ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до вищезазначеного Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 201000,00 грн, строком з 30.11.2021 до 29.11.2027, а відповідач зобов`язався повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту.

Однак, відповідачем порушені умови Кредитного договору, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки/терміни, передбачені Кредитним договором.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу лист-вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Проте, дану заборгованість не погашено.

Згідно Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору та Правил, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Внаслідок невиконання умов Кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 06.11.2023 наявна заборгованість в загальному розмірі 230090,08 грн, що включає строкову заборгованість в сумі 153002,68 грн, прострочену заборгованість в сумі 19945,20 грн, нараховані відсотки в сумі 384,33 грн, комісію в сумі 3015 грн, прострочені відсотки в сумі 13882,86 грн, прострочену комісію в сумі 24120 грн, загальна сума реструктуризації по простроченій комісії в сумі 12060 грн, загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам в сумі 3680,01 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 4/4047691 від 30.11.2021 у сумі 230090,08 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3451,35 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за Кредитним договором № 4/4047691 від 30.11.2021 в сумі 195480,23 грн, судовий збір в сумі 2933,64 грн, всього - 198413, 87 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що 13.04.2023 Банк, звернувшись до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове стягнення заборгованості за спірним Кредитним договором, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, цим самим змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичних платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Після звернення з досудовою вимогою позивач не був позбавлений права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в сумі 172947,88 грн по тілу кредиту, відсотків за користування кредиту 195174,35 грн, комісії 3015 грн, всього 195480,23 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі АТ «Креді Агріколь Банк», вважаючи, що рішення суду, в частині відмови у задоволенні позову у повному обсязі незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Кредитним договором визначено, що Договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Тобто, Договором встановлено право Банку нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості за Кредитним договором не залежно від строку кредитування.

Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови в частині стягнення з відповідача заборгованості, що виникла після направлення вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань від 13.04.2023 є хибним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Фактичні обставини справи

30 листопада 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 4/4047691, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 201000 грн строком на 72 місяців з 30.11.2021 до 29.11.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту (а.с. 23-26).

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 (а.с. 23).

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом згідно Договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

Згідно п. 1.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний оплачувати Банку процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 10,00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Відповідно до п. 1.4.2 позичальник зобов`язаний сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) в розмірі 1,50 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору.

Підписанням договору позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через систему дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

13.04.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» надіслано ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, в якій вимагав протягом 30 днів з дати отримання вимоги, достроково повернути Банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі передбачені Кредитним договором, а саме: сума кредиту 173947,88 грн, проценти 19517,35 грн, комісія - 3015 грн (а.с. 7).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за Кредитним договором від № 4/4047691 від 30.11.2021, останній платіж був здійснений 28.04.2023 у розмірі 1000 грн (а.с. 9-10).

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 4/4047691 від 30.11.2021, станом на 06.11.2023 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 230090,08 грн, що включає строкову заборгованість в сумі 153002,68 грн, прострочену заборгованість в сумі 19945,20 грн, нараховані відсотки в сумі 384,33 грн, комісію в сумі 3015 грн, прострочені відсотки в сумі 13882,86 грн, прострочену комісію в сумі 24120 грн, загальна сума реструктуризації по простроченій комісії в сумі 12060 грн, загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам в сумі 3680,01 грн (а.с. 6).

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржував та погодився із висновками суду, АТ «Креді Агріколь Банк» оскаржив рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в якій і переглядається справа апеляційним судом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування».

Як зазначено вище, 30 листопада 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 4/4047691, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 201000 грн строком на 72 місяців з 30.11.2021 до 29.11.2027 (включно). Кредит надано на споживчі потреби.

Відповідно до вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань від 13.04.2023 сума неповернутого кредиту становить 173947,88 грн, заборгованість відповідача по сплаті відсотків за користування кредиту становить 19517,35 грн та комісії 3015 грн.

Після пред`явлення 13.04.2024 вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань відповідачем на погашення тіла кредиту 28.04.2024 було сплачено 1000 грн.

Дослідивши матеріали справи, доводи скаржника та враховуючи зміст вищевказаних вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стягнення з відповідача підлягають відсотки, лише в межах дії спірного Кредитного договору, тобто станом на час пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язання.

Колегія суддів відмічає, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту після прострочення виконання грошового зобов`язання нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі, визначеному законом або договором (ч. 2 ст. 625 ЦК України), проте таких вимог у межах даної справи пред`явлено не було.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, твердження скаржника про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржником правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 не можуть бути застосовані як нерелевантні спірним правовідносинам.

За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду враховує, що апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - адвоката Онішкевича Михайла Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков