Справа № 128/1104/24
Провадження № 2/686/264/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 січня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 19.03.2021 року позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 456531,00 грн. з терміном повернення до 27.03.2021 року включно.

Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач позичені кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вказану суму, а також пеню в сумі 459127,82 грн., штраф у сумі 271864,06 грн. та інфляційні втрати за період прострочення платежів у сумі 190145,36 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року справу призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

02.10.2024 року ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку та повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.03.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено розписку, згідно якої позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 456531,00 грн., а останній зобов`язувався повернути отримані гроші в повному обсязі до до 27.03.2021 року включно.

Факт передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується договором позики від 19.03.2021 року, нотаріально посвідченою заявою відповідача про отримання коштів від 19.03.2021 року та власноруч написаною ним розпискою від 12.03.2023 року.

Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач не повернув позивачу жодних грошових коштів на погашення вказаної заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконав, а тому з нього підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 456531,00 грн.

Щодо стягнення суми штрафу в розмірі 271864,06 грн. за період, вказаний позивачем у поданій позовній заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно п. 4.2. Договору позики за несвоєчасні розрахунки з винної особи стягуються 20 відсотків річних за користування чужими коштами у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України.

Однак, наданий позивачем розрахунок штрафу обчислено невірно, оскільки неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути штрафні санкції (20 відсотків річних від простроченої суми за час прострочення грошового зобов`язання) за період з 28.03.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 83301,27 грн. (456531 (сума боргу) х 20% річних х 333 (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році) : 100).

Вирішуючи питання з приводу стягнення пені та інфляційних нарахувань за весь час прострочення, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК України.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

В позовній заяві позивач просить стягнути 459127,82 грн. пені від простроченої суми та 190145,36 грн. інфляційних втрат від простроченої суми позики.

Проте, відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, заподіяні позивачу збитки внаслідок інфляції слід рахувати за період з 28.03.2021 по 23.02.2022 року, виходячи з наступного розрахунку: індекс інфляції за весь період = (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) = 1.088190. Тобто, розмір інфляційних нарахувань становить 40 261,32 грн. (456531 x 1.088190 456531).

Також, з відповідача слід стягнути пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 28.03.2021 по 23.02.2022 року у розмірі 68 592,22 грн., виходячи з наступного розрахунку: за період з 28.03.2021 року по 15.04.2021 (456 531,00 грн (сума боргу) ? 13,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 19 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 089,40 грн.; за період з 16.04.2021 року по 22.07.2021 року (456 531,00 грн (сума боргу) ? 15,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 98 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 18 386,32 грн.; за період з 23.07.2021 року по 09.09.2021 (456 531,00 грн (сума боргу) ? 16,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 49 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 9 806,04 грн.; за період з 10.09.2021 року по 09.12.2021 року (456 531,00 грн (сума боргу) ? 17,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 91 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 19 349,41 грн.); за період з 10.12.2021 року по 31.12.2021 року (456 531,00 грн (сума боргу) ? 18,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 22 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 953,05 грн.); за період з 01.01.2022 року по 20.01.2022 року (456 531,00 грн (сума боргу) ? 18,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 20 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 502,77 грн.); за період з 21.01.2022 року по 23.02.2022 року (456 531,00 грн (сума боргу) ? 20,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 34 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 8 505,24 грн.). Всього: 4 502,77+4 953,05+19 349,41+ 9 806,04 +18 386,32+3 089,40 = 68 592,22 грн.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище розрахунків, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 648685,81 грн., яка складається із суму боргу у розмірі 456531,00 грн., штрафу у розмірі 83301,27 грн., пені у сумі 68 592,22 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 40 261,32 грн.

Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 6486,86 грн. (13776,68х648685,81:1377668,24).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 626, 1046-1050 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 19.03.2021 року у загальному розмірі 648685,81 грн. та судовий збір в сумі 6486,86 грн., всього стягнути 655172,67 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин