БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/27/25
Справа № 355/962/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області на підставі ухвали Баришівського районного суду Київської області від 17.06.2024 передано для розгляду за підсудністю цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 10.04.2019 кредитний договір № 501, за яким позичальнику видано кредит у сумі 48600 гривень; 12.01.2023 кредитний договір № , за яким позичальнику видано кредит у сумі 48535,48 гривень.

Як стверджує позивач, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.2024 склала: 1) за кредитним договором № 501 від 10.04.2019: 82477,15 гривень, з яких: 48020,20 гривень заборгованість за кредитом; 34456,95 гривень заборгованість за процентами; 0 гривень заборгованість за комісією; 2) за кредитним договором № від 12.01.2023: 54709,95 гривень, з яких: 44886,63 гривень заборгованість за кредитом; 3,58 гривень заборгованість за процентами; 9819,74 гривень заборгованість за комісією.

Тобто, загальна сума заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 31.03.2024 склала 137187,8 гривень.

Позивач вказує, що ним було направлено письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Отже, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість у сумі 137187 (сто тридцять сім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 10 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 01.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

28.10.2024 Березанський міський суд Київської області виніс ухвалу, якою закрив підготовче провадження у справі та призначив цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не направив свого представника (а.с. 225).

У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив суд розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника банку. Проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує (а.с. 6; 12).

Відповідачу ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття провадження у справі, судові повістки про виклик до суду, були надіслані судом на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку.

Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 218-219;231-232).

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Тобто, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України.

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.04.2019 підписав Заяву № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі з текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с. 14).

Дми ОСОБА_2 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 та надати кредитну картку, про що підписався нижче, просить банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. Реальна річна процентна ставка: 47,88 %.

Зазначена вище заява № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10.04.2019 містить особистий підпис клієнта ОСОБА_1 .

До позовної заяви додано копію паспорта споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 (а.с. 15) і який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти.

Як вбачається з Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 501 від 10.04.2019 боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , після встановлення 10.04.2019 кредитного ліміту у розмірі 30 000,00 гривень, останній збільшувався 12.02.2020 до 34 600,00 гривень; 22.10.2021 до 46600,00 гривень; 13.01.2022 до 48600,00 гривень; та зменшувався: 27.02.2022 до 47 773,00 гривень; збільшувався 03.03.2022 до 48 600,00 гривень (а.с. 62).

З метою підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № 501 від 10.04.2019 зі всіма змінами і доповненнями до нього позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 501 від 10.04.2019 станом на 31.03.2024 (включно): загальний розмір заборгованості складає: 82477,15 гривень, з яких: 48020,20 гривень заборгованість за кредитом; 34456,95 гривень заборгованість за відсотками; 0 гривень заборгованість за комісією (а.с. 67-79).

Крім того, матеріали справи містять виписку/особовий рахунок ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 по 31.03.2024 (а.с. 83-162), яку суд не вважає належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитним договором 501 від 10.04.2019, з огляду на те, що вона частково викладена іноземною мовою, та містить хронологічні непослідовності (а.с. 109, 127).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Відповідно до ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22.04.2008 встановлено, що відповідно до ст. 124 Конституції України, суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Проте, забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не може означати абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Так, виписка/особовий рахунок ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 по 31.03.2024 у графі «призначення» містить інформацію, викладену іноземною мовою, не є процесуальними документами в розумінні ЦПК України, а є документами, якими позивач обґрунтовує свою правову позицію.

Вказану вище виписку/особовий рахунок ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 по 31.03.2024 не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, з огляду на те, що вона частково викладена іноземною мовою, а до матеріалів справи не долучено її переклад на державну мову, якою згідно приписів ст. 10 Конституції України, є українська мова.

Відповідно до копії платіжної інструкції № TR.62253607.34079.25578 від 12.01.2023, платник ОСОБА_1 , надавач платіжних послуг платника: АТ «ПУМБ», дебет рах. № НОМЕР_3 , перерахував отримувачу: ОСОБА_1 , надавач платіжних послуг отримувача АТ «ПУМБ» 48535,48 гривень, кредит рах. № НОМЕР_4 , призначення платежу: надання кредитних коштів за договором № від 12.01.2023 за позикою ОСОБА_1 (а.с. 63).

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № від 12.01.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 12.01.2023 станом на 31.03.2024 (включно): загальний розмір заборгованості складає 54709,95 гривень, з яких: заборгованість по сумі кредиту: 44 886,63 гривень; заборгованість за процентами: 3,58 гривень; заборгованість за комісією: 9819,74 гривень (а.с. 64-66).

Як передбачено п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

До позовної заяви долучено виписку/особовий рахунок ОСОБА_1 з 12.01.2023 по 31.03.2024 по рахунку IBAN НОМЕР_3 ОСОБА_1 (а.с. 80-81), з якої вбачається, що 12.01.2023 на вказаний рахунок з рахунку з рахунку IBAN НОМЕР_4 на підставі документа: TR.62253607.34079.25578 від 12.01.2023, було перераховано 48535,48 гривень з призначенням платежу: надання кредитних коштів за договором № від 12.01.2023 за позикою ОСОБА_1 .

При цьому, у виписці/особовий рахунок з 12.01.2023 по 31.03.2024 ОСОБА_1 по рахунку IBAN НОМЕР_4 відображено, що 12.01.2023 за документом TR.62253607.34079.25578 було перераховано 48535,48 гривень на рахунок IBAN НОМЕР_3 , призначення платежу: надання кредитних коштів за договором № від 12.01.2023 за позикою ОСОБА_1 (а.с. 81).

Таким чином, суду не надано доказів того, що саме позивач надав кошти відповідачеві за договором № від 12.01.2023.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № від 12.01.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 12.01.2023 станом на 31.03.2024 (включно): загальний розмір заборгованості складає 54709,95 гривень, з яких: заборгованість по сумі кредиту: 44 886,63 гривень; заборгованість за процентами: 3,58 гривень; заборгованість за комісією: 9819,74 гривень (а.с. 64-66).

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано копії кредитного договору № від 12.01.2023, на підставі якого згідно з копією платіжної інструкції № TR.62253607.34079.25578 від 12.01.2023, ОСОБА_1 було перераховано 48535,48 гривень з призначенням платежу: «надання кредитних коштів за договором № від 12.01.2023 за позикою ОСОБА_1 ».

З огляду на відсутність у матеріалах справи договору, суд позбавлений можливості встановити умови договору, на підставі яких відповідачу було надано кошти у кредит та нараховано заборгованість за кредитним договором № від 12.01.2023, яка зазначена у розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 12.01.2023 станом на 31.03.2024 (включно) (а.с. 64-66).

До позовної заяви долучено роздруківку Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) (а.с. 18-42) та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року) (а.с. 43-54).

Вказані вище Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) та Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року) не містять ані підпису відповідача, ані точної дати, станом на яку вказана в ньому інформація є актуальною.

Щодо вказаних документів, суд виходить з такого.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання - його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ «ПУМБ».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) та Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року) відповідач ознайомився і погодився, підписуючи Заяву № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати пені, комісії, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) та Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року), що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин щодо договору № 501 від 10.04.2019 до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви роздруківки Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року), у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Публічні пропозиції ПАТ «ПУМБ» та АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018 та нова редакція діє з 04 квітня 2022 року),не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із відповідачем кредитних договорів, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Надані позивачем роздруківки Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018) та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такий же правовий висновок міститься і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

31.03.2024 позивач надіслав відповідачу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) за вих. № КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024, у якій вимагав виконати зобов`язання перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а саме: погасити заборгованість в загальному розмірі 137 187,10 гривень протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа (а.с. 55-56; 57-58).

Підтвердження надсилання письмової вимоги копія списку згрупованих відправлень «рекомендований лист» (а.с. 59-61).

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами № 501 від 10.04.2019 та № від 12.01.2023 виконав, надавши відповідачу кредити у розмірі та у спосіб, визначені договорами.

Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивачем не долучено належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а саме перерахування їх на рахунок відповідача, у порядку та у спосіб, визначені договором, суду не видається можливим встановити факт отримання відповідачем кредитів (їх розмір) та підстави та порядок нарахування заборгованості (у разі всановлення факту отримання відповідачем кредитних коштів) за договорами № 501 від 10.04.2019 та № від 12.01.2023.

Отже, матеріалами справи не підтверджується факт існування у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем пред`явленої до стягнення заборгованості.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень (а.с. 1).

Така сума судового збору була сплачена позивачем з огляду на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд, з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладає на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 15-16, 509-510, 526, 611, 627, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 12-13, 76-81, 141, 258-259, 268, 354-356 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строкуна апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Т. В. Дудар