Справа № 449/1092/24 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/811/2762/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Львів

Справа № 449/1092/24

Провадження № 22-ц/811/2762/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Кавуна Б.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області, постановлену у м.Перемишляни 13 серпня 2024 року у складі судді Савчака А.В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову Головного державного виконавця Перемишлянського ВДВС від 4 липня 2024 року, про закінчення ВП,-

встановив:

24 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив скасувати постанову Головного державного виконавця Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жовнір Г.Й. НОМЕР_4 від 4 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №445/1680/19, виданим 25 лютого 2020 року Перемишлянським районним судом Львівської області. В обґрунтування скарги посилається на те, що постанова державного виконавця є протиправною, упередженою, винесеною без повного виконання виконавчого листа (погашення боргу), такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення суду про стягнення в його (заявника) користь з ОСОБА_4 149 147 грн. боргу (еквівалент 3300 Євро та 2300 доларів США) за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року виконано частково. Вказує, що залишок боргу ОСОБА_4 становить 1 726,27 Євро, що в еквіваленті на 4 липня 2024 року становить 75 696,08 грн. Стверджує, що в оскаржуваній постанові зазначається висновок державного виконавця про фактичне виконання, при цьому за відсутністю висновку про те, чи стягнуто борг в еквіваленті до іноземної валюти, що не відповідає рішенню суду. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 про скасування постанови Головного державного виконавця Перемишлянського ВДВС від 4 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалу суду 27 серпня 2024 року оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення скарги. Вказує, що Головним державним виконавцем Жовнір Г.Й. проводиться виконання рішення у справі №445/1680/19 згідно двох виконавчих листів про стягнення на його ( ОСОБА_1 ) користь з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 6 491,47 грн. (постанова ВП № НОМЕР_2); 149 147 грн. боргу за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року (постанова ВП № НОМЕР_1). Зазначає, що 13 грудня 2023 року постановою Головного державного виконавця Жовнір Г.Й. у вказаній справі було вперше закінчено виконавче провадження. Постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ним оскаржено у судовому порядку як протиправну, частково не виконану. Стверджує, що станом на 13 грудня 2023року виконано рішення суду згідно виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 6 491,47 грн.; та частково згідно виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 149 147 грн. боргу (еквівалент 3300 Євро та 2300 доларів США) за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року. Зазначає, що залишок боргу становив 1 726, 27 Євро, що еквівалентно 68 947, 22 грн. станом на 13 грудня 2023 року. Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена безпідставно, за наявності непогашеного боргу у розмірі 68 947, 22 грн., без врахування боргу в еквіваленті до іноземної валюти. 29 січня 2024 року ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області у справі № 449/29/24 задоволено його скаргу, постанову державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення ВП № НОМЕР_1 визнано протиправною та скасовано. 5 березня 2024 року постановою начальника відділу Перемишлянського ВДВС Кавуна Б.М. відновлено виконавче НОМЕР_3. 13 березня 2024 року ухвалою Перемишлянського районного суду у справі № 445/1680/19 відмовлено начальнику ВДВС Кавуну Б.М. у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Перемишлянського районного №445/1680/19 за його ( ОСОБА_1 ) позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. 23 травня 2024 року ухвалою Львівського апеляційного суду у справі № 449/29/24 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Перемишлянського ВДВС на ухвалу Перемишлянського районного суду від 29 січня 2024 року у справі № 449/29/24 про скасування постанови державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1. 12 червня 2024 року ухвалою Перемишлянського районного суду у справі № 445/1680/19 відмовлено начальнику ВДВС Кавуну Б.М. у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Перемишлянського районного суду у справі. 4 липня 2024 року постановою ВП НОМЕР_4 Головного державного виконавця Перемишлянського ВДВС Жовнір Г.Й. вдруге закінчено виконавче провадження. Упередженість висновку державного виконавця в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження вбачається з наступного: у виконавчому листі № 445/1680, виданому 25 лютого 2020 року Перемишлянським районним судом про стягнення боргу у розмірі 149 147 грн. боргу, зазначається еквівалент 3300 Євро та 2300 доларів за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року; на дату винесення постанови залишок боргу ОСОБА_4 становить 1 726,27 Євро, що в еквіваленті на 4 липня 2024 року становить 75 696,08 грн. (1 726, 27 х 43, 8495 грн./Євро-НБУ)та не змінився у валюті з часу скасування ухвалою Перемишлянського районного суду від 29 січня 2024 року у справі № 449/29/24 вперше винесеної протиправної постанови державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення виконавчого провадження; в оскаржуваній постанові зазначається висновок державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документа з посиланням на ухвалу Перемишлянського районного суду від 12 червня 2024 року у справі №445/1680/19, що вступила в законну силу 28 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви начальника Перемищлянського ВДВС про роз`яснення рішення Перемишлянського районного суду у справі № 445/1680/19 від 16 січня 2020 року за його ( ОСОБА_1 ) позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що державним виконавцем не взято до уваги: висновок суду, який зазначено у резолютивній частині вказаної ухвали про відмову в роз`ясненні судового рішення та у відповідності до ч.5 ст.265 ЦПК України є законною підставою для повного чи часткового виконання виконавчого листа № 445/1680/19 від 16 січня 2020 року; рішення та ухвали суду, якими відмовлено начальнику ВДВС Кавуну Б.М. у задоволенні його заяв (скарг) на судові рішення щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_4 , скасування постанови ВДВС щодо закінчення виконавчого провадження, роз`яснення рішення суду та виконавчого листа; постанову про закінчення виконавчого провадження винесено всупереч п.9 ст.39 Закону «Про виконавче провадження» без виконання в повному обсязі виконавчого документа. Вказує, що стягнення боргу з ОСОБА_4 . Перемишлянським ВДВС проводилося в національній валюті (гривні). Отримані від боржника кошти перераховувалися ВДВС на його ( ОСОБА_1 ) банківський рахунок також в національній валюті - гривні, що є підтвердженням того, що будь-яких розрахунків між фізичними особами не проводилося, в т.ч. в іноземній валюті. У зв`язку з порушенням боржником строку виконання зобов`язання (ч.1 ст.530 ЦК України) та несвоєчасним примусовим стягненям боргу (виконавчий лист від 25 лютого 2020 року - більше 4-х років) національна валюта гривня обезцінювалася, тому по мірі надходження платежів в погашення боргу він (заявник) проводив перерахунок отриманого боргу в еквіваленті до іноземної валюти.

14 січня 2025 року представником Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кавуном Б.М. подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, де зазначено про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволенн6я, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. При постановлені ухвали суд першої інстанції виходив з такого.

Встановлено, що рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 149 147 грн. боргу, що еквівалентно 3300 Євро та 2300 доларів США, за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року, а також судові витрати у розмірі 6 491,47 грн.

На виконання цього рішення ОСОБА_1 25 лютого 2020 року видано виконавчі листи, які стягувачем пред`явлено до примусового виконання в Перемишлянський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

4 липня 2024 року державним виконавцем Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом).

Виконавцем зазначено, що боржником сплачено 149 147 грн., тобто виконано рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Питання валюти виконання грошових зобов`язань регулюється ст. 533 ЦК України відповідно до якої грошове зобов`язання має бути виконане у національній валюті (гривні). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 2 липня 2014 року, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Згідно із постановою Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №308/3824/16-ц незалежно від визначеної сторонами валюти боргу у зобов`язанні (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є виключно національна валюта України - гривня - у разі відсутності у сторін відповідної ліцензії НБУ.

Встановлено, що у ОСОБА_4 і ОСОБА_1 такої ліцензії не було.

ОСОБА_1 не оскаржував рішення Перемишлянського районного суду, звернув його до виконання та отримав зазначену в рішенні суму в національній валюті (149 147 грн.). Заявник не звертався до державного виконавця чи суду з будь-якими заявами щодо стягнення з боржника коштів у більшій сумі.

Суд першої інстанції погодився з позицією представника Перемишлянського ВДВС, що державний виконавець не має права самостійно визначати та встановлювати суму стягнення, окрім тої, що вказана в заяві стягувача та визначена виконавчим документом. Дії державного виконавця не можуть вносити зміни до судового рішення, адже такою компетенцією наділений виключно суд у порядку, встановленому процесуальним законом. Дії державного виконавця можуть лише відповідати або не відповідати рішенню суду, але самі по собі вони не призводять до зміни судового рішення.

Суд першої інстанції вказав, що за даних обставин справедливим було вимагати стягнути з боржника суму боргу в іноземній валюті (3300 Євро та 2300 Доларів) чи у гривневому еквіваленті до цієї суми на дату стягнення коштів, оскільки боржник отримував такі кошти саме в іноземній валюті. Однак, ОСОБА_1 сформулював позовні вимоги саме в такий спосіб, як зазначено в виконавчому листі, з будь-якими заявами щодо порядку і способу стягнення до виконавця чи суду не звертався. Безумовно, що в результаті значної тривалості виконання рішення суду (чотири роки) та значної зміни курсу національної валюти по відношенню до іноземної валюти ОСОБА_1 зазнав майнових втрат, на відшкодування яких він може претендувати. Однак, покладати відповідальність за це на виконавця суд не вбачає підстав.

Суд вважає законною постанову Головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавець діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що Головним державним виконавцем Жовнір Г.Й. проводиться виконання рішення суду у справі №445/1680/19 по виконанню двох виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 6 491, 47 грн. та 149 147 грн. боргу, що еквівалентно 3300 Євро та 2 300 доларів США, за договором позики (розпискою) від 11 листопада 2018 року.

Постановою Головного державного виконавця Жовнір Г.И. у вказаній справі 13 грудня 2023 року закінчено виконавче провадження. Ця постанова оскаржена стягувачем до суду.

Станом на 13 грудня 2023 року (дату винесення постанови ВП № НОМЕР_1 про закінчення виконавчого провадження) виконано повністю виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 6 491, 47 грн.

Станом на 14 лютого 2023 року поступило на рахунок ОСОБА_1 8 349, 50 грн., погашено судові витрати повністю в розмірі 6 491,47 грн. Залишок коштів 1 858,04 грн. (8 349,50 - 6 491,47) віднесено в погашення основного боргу.

Також частково виконано рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 149 147 грн. боргу, що еквівалентно 3300 Євро та 2 300 доларів СШАза договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року.

Залишок боргу ОСОБА_4 становив 1 726, 27 Євро, що в еквіваленті на 13 грудня 2023 року складає 68 947, 22 грн. (1726, 27 Євро х 39, 94 грн.).

Встановлено, що ВДВС безпідставно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, за наявності непогашеного боргу у розмірі 68 947, 22 грн., без врахування боргу в еквіваленті до іноземної валюти.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 січня 2024 року у справі № 449/29/24 задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення ВП № НОМЕР_1.

5 березня 2024 року постановою ВП НОМЕР_4 начальника відділу Перемишлянського ВДВС Кавуна Б.М. відновлено виконавче провадження.

Ухвалою Перемишлянського районного суду від 13 березня 2024 року у справі № 445/1680/19 відмовлено начальнику ВДВС Кавуну Б.М. у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Перемишлянського районного суду Львівської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

23 травня 2024 року ухвалою Львівського апеляційного суду у справі № 449/29/24 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Перемишлянського ВДВС на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 січня 2024 року про скасування постанови державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення ВП № НОМЕР_1.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року у справі № 445/1680/19 відмовлено начальнику ВДВС Кавуну Б.М. у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Перемишлянського районного суду у справі.

4 липня 2024 року постановою ВП НОМЕР_4 Головного державного виконавця Перемишлянського ВДВС Жовнір Г.Й. вдруге закінчено виконавче провадження.

У виконавчому листі № 445/1680, виданому 25 лютого 2020 року Перемишлянським районним судом про стягнення боргу у розмірі 149 147грн. боргузазначено, що ця сума еквівалентна 3300 Євро та 2300 доларам США за договором позики (розпискою) від 1 листопада 2018 року.

На дату винесення постанови залишок боргу ОСОБА_4 становить 1 726, 27 Євро, що в еквіваленті на 4 липня 2024 року складає 75 696, 08 грн. та не змінився у валюті з часу скасування ухвалою Перемишлянського районного суду від 29 січня 2024 року у справі № 449/29/24 вперше винесеної постанови державного виконавця від 13 грудня 2023 року про закінчення виконавчого провадження.

В оскаржуваній постанові зазначено про фактичне виконання виконавчого документа з посиланням на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року у справі №445/1680/19, яка вступила в законну силу 28 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви начальника Перемишлянського ВДВС у роз`ясненні рішення цьогосуду у справі від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Оскаржену постанову про закінчення виконавчого провадження винесено всупереч п. 9 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» без виконання в повному обсязі рішення суду, яке підлягає обов`язковому виконанню.

Встановлено, що стягнення боргу з ОСОБА_4 . Перемишлянським ВДВС проводилося в національній валюті (гривні). Отримані від боржника кошти перераховувалися ВДВС на банківський рахунок ОСОБА_1 також в національній валюті.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: «Грошовою одиницею України є гривня (ч.1 ст. 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (ч.1 ст. 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч.2 ст. 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

У зв`язку з порушенням боржником строку виконання зобов`язання (ч.1 ст. 530 ЦК України) та несвоєчасним примусовим стягненням боргу (виконавчий лист від 25 лютого 2020 року) національна валюта (гривня) зазнала інфляційного впливу та обезцінювалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно із ч. 1 ст. 527 цього Кодексу Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, оскільки рішення суду не виконано у повному обсязі. Відтак, оскаржувана ухвала Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391, 447 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Перемишлянського РВ ДВС Жовнір Г.Й. НОМЕР_4 від 4 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №445/1680/19, виданим 25 лютого 2020 року Перемишлянським районним судом Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді:_____________Ю.Р.Мікуш ________________Р.В.Савуляк