Справа № 210/3366/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Савінської А.О., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить суд винести судове рішення, яким визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та знаходження на його утриманні, у зв`язку із самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

18 вересня 2024 року від представника третьої особи виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надійшло повідомлення, що відповідно до п. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Оскільки ОСОБА_3 є неповнолітнім, він має право самостійно визначати своє місце проживання з одним із батьків. Зважаючи на вищевказане, у третьої особи відсутні правові підстави для надання висновку про визначення місця проживання неповнолітнього.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала письмове клопотання про проведення судового розгляду за її відсутністю, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення.

Представники третіх осіб - виконавчих комітетів Металургійної районної у місті ради та Покровської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не з`явилися, були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19) та був підтриманий у постанові від Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №686/20582/19-ц.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 21).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підчас вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За змістом частин 2, 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Отже на теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , досяг 14 років і є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, а тому наділений правом самостійно обирати свої місце проживання.

В свою чергу за приписами статей 160, 161 СК України та 29 ЦК України не передбачено вирішення у судовому порядку питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини, яка досягла 14 річного віку, оскільки юрисдикція суду поширюється лише на спори між батьками щодо місця проживання малолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, в даному випадку відсутній предмет спору у даному провадженні.

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю через відсутність предмета спору.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дитини, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2025 року.

Суддя О. В. Колочко