справа № 619/6966/24
провадження № 2/619/158/25
21 січня 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
Справа № 619/6966/24
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
відповідач: ОСОБА_2 ;
третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів.
Стислий виклад позиції позивача.
10 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ісоєва М.Н., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі додаткового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року у справи № 619/2637/23 за позовом ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, з щорічною індексацію відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилався на те, щоз 10.11.2018 він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 від якого мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за його адресою та з народження по теперішній час проживає разом зі ним, перебуває на його повному утриманні, оскільки відповідач - її матір мешкаючи окремо від них з листопада 2021 року самоусунулась від обов`язків виховання та утримання своєї дитини. Вказує, що вона практично не інтересувалася дитиною та не приймає будь якої участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини. З початку повномасштабної військової агресії рф відповідач ОСОБА_2 вирішила для своєї безпеки виїхати у Чехію разом з донькою. Він не був проти цього її рішення, а тому 27 березня 2022 року вона разом із їхньою спільною дитиною, а також із подругою для виїзду до Чехії поїхала у м. Харків на найману кімнату у гуртожитку, звідки наступного дня вони мали виїхати вже поїздом за кордон. В цей же день приблизно о 23:00 годині йому зателефонувала сусідка по квартирі і повідомила, що дружина разом зі своєю подругою влаштували вечірку з вживанням спиртних напоїв за участю невідомих чоловіків та влаштували сварку, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, оскільки спокій інших мешканців гуртожитку та малолітньої дитини було порушено. У зв`язку із чим дружина та донька провели ніч у відділенні поліції Індустріального району. Вранці він приїхав до відділу поліції, забрав доньку ОСОБА_5 та відвіз її до своїх батьків у село Рясне. 27 березня 2022 року відповідач ОСОБА_2 поїхала в Чехію і з того часу вона фактично не проживає разом зі ним та донькою, не цікавиться життям та здоров`ям своєї малолітньої дитини, іноді спілкувалася з донькою по телефону, але з початку січня 2024 року вона жодного разу не телефонувала дитині. На теперішній час ОСОБА_5 не виявляє бажання спілкуватися та підтримувати стосунки з матір`ю. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 перевагу надала особистому життю та власним інтересам, не бажає займатися вихованням та утриманням власної дитини, її бажання забрати дитину до себе було викликане з її слів лише тим, що перебуваючи за кордоном, вона могла б отримати значні кошти на дитину, як на біженку. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року у справи № 619/2637/23 за його позовом до ОСОБА_2 та додатковим рішенням у цій справи від 19 грудня 2023 року шлюб між ними розірваний та визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, її батьком ОСОБА_1 , також вирішено стягнути на його користь аліменти з відповідача на утриманні дитини у розмірі частини її доходів. Після розірвання їхнього шлюбу та визначення місця проживання дитини з ним, відповідачка жодного разу не інтересувалася життям своєї дитини, за виключенням її телефонних дзвінків йому, що мали місця у пізні часи, коли вона перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прохала його надати їй гроші на придбання спиртного. На його прохання з`явитися до дитини, яка дуже часто про неї згадує, відповідачка відмовила заявивши, що «в неї не має на це часу, вона повинна наладжувати своє життя». Отже, відповідачка ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх обов`язків по виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 . Також зазначає, що відповідачка практично з часу народження дитини не бажала виконувати жодних покладених законом на батьків обов`язків відносно своєї дитини - доньки ОСОБА_5 , а саме вона не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини, взагалі не цікавиться її життям не приймає участі в її утриманні та вихованні. На даний час вона практично не виконуєжодного з покладених законом на батьків обов`язків відносно своєї дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Відповідачка свої дії мотивує значним погіршенням її матеріального становища через відсутність в неї доходів, однак вона ніде не працює та не бажає працевлаштуватися або іншим чином утримувати себе та сплатити хоч якийсь коштів на дитину. Він же у свою чергу, як батько, створив для дитини належні соціально- побутові умови проживання у будинку, піклується про збереження її фізичного та психічного здоров`я, духовного та розумовою розвитку. Зазначає, що дуже любить свою дочку ОСОБА_5 і спроможний забезпечити її всім необхідним бо має постійну роботу та отримує зарплатню. У нього нормований робочий день. З роботодавцем у нього укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов`язаних з батьківством. До початку повномасштабної агресії рф їхня дочка відвідувала дитячий садок, облікована в медичних установах . За допомогою своїх батьків, він постійно слідкує за її станом здоров`я, її розвитком, виховує та піклується про неї, у нього з дочкою стійкій психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на ці обставини, проживання дитини саме з ним є для дитини більш прийнятним. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відповідає найвищим інтересам малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Просить врахувати, що відповідачка ОСОБА_2 не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, підгримує відносини з іншим чоловіком, що може негативно позначитись на вихованні їхньої дитини. Поведінка відповідачки до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Вона емоційно не врівноважена та схилена до фізичних образ будь кого. Крім того зазначає, що відповідачка офіційно не працевлаштована та не є суб`єктом підприємницької діяльності. З її слів вона отримує кошти як біженка з України та від виконання разових неофіційних та не систематичних робіт. Точний розмір її доходу йому не відомо. З часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на його користь на утримання доньки, він не отримував від неї жодних коштів, а тому він бажає змінення способу стягнення аліментів з 1/4 частки доходів відповідача на тверду грошову суму у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, що на його погляд є справедливою вимогою.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов до суду не подала.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
17 жовтня 2024 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Витребувано у Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради письмовий висновок щодо розв`язання спору.
12 листопада 2024 року Служба у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради надала до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.
18 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 17 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення на адресу місця її реєстрації судової повістки, яка відповідно до довідки Укрпошти 04.12.2024 була не вручена працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
У судове засідання 21 січня 2025 року відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення на адресу місця її реєстрації судової повістки, яка відповідно до довідки Укрпошти 02.01.2025 була не вручена працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена 02.01.2025.
Крім того, ОСОБА_2 була повідомлена про дату, час та місце судового засідання у додаток «Viber», яке доставлено 17.12.2024.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Позивач ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі та без участі представника адвоката Ісоєва М.Н., про що надав відповідну заяву. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. За наявності законних підстав не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної радиПерова Н.О. у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву, подану через систему «Електронний суд» про розгляд справи без її участі. Одночасно просить суд на власний розсуд вирішити питання.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання, то відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд постановляє заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12.03.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 358, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.09.2023 розірвано шлюб, зареєстрований 10 листопада 2018 року у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , актовий запис - №1531.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2023 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишено її проживати разом із батьком ОСОБА_1 . Стягнуто з відповідача ОСОБА_4 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягування від 14.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Витягу з реєстру Золочівської територіальної громади від 02.08.2024 № 2024/009212627, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 28.10.2016 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на Довідку про реєстрацію місця проживання особи № 219 від 28.01.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26.03.2019 за № 41, за відомостями виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області Писарівського старостинського округу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 26.03.2019 зареєстрована на адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , соматично здорова.

Згідно з Довідкою № 352 від 29.07.2024, виданою старостою Писарівського старостинського округу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акта обстеження умов проживання, начальником ССДСМ Золочівської селищної ради Перовою Н., головним спеціалістом ССДСМ Золочівської селищної ради Фартушною Т., ст. ДОП СППП ВП Богодухівського РВП ГУЕП в харківській області Кабанником О. на підставі заяви ОСОБА_1 від 29.07.2024 проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. У будинку зроблений косметичний ремонт, металопластикові вікна, водопостачання, водовідведення, пічне опалення, наявні меблі, побутова техніка, У будинку чисто, охайно. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: У Ярослави окрема кімната, об лаштована необхідними меблями. Іграшками, книгами, дитина забезпечена всім необхідним для розвитку навчання та дозвілля. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Стосунки, традиції сім`ї родинні, теплі, дружні відносини. Родина разом проводить дозвілля.

З огляду на Виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Центр первинної медичної допомоги Золочівської селищної ради» від 30.07.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здоровий, на диспансерному обліку не знаходиться.

Згідно з довідкою КНП «Золочівська лікарня» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на обліку у нарколога КНП «Золочівська лікарня» не перебуває.

Згідно з довідкою № 20 від 30.07.2024 КНП «Золочівська лікарня» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно на «Д» обліку у нарколога КНП «Золочівська лікарня» не перебуває.

Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Рясне на території України станом на 02.08.2024 є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні.

З огляду на Довідку ТОВ Хлібозавод «Ново-Баварський» № 286 від 29.07.2024, ОСОБА_1 працює в ТОВ Хлібозавод «Ново-Баварський» з 08.06.2023 на посаді вантажника. Дохід за період з 01.01.2024 по 30.06.2004 склав 66 315,57 грн.

Відповідно до Характеристики з місця роботи ТОВ Хлібозавод «Ново-Баварський» на ОСОБА_1 від 29.07.2024 від 285, за період роботи зарекомендував себе добросовісним та відповідальним працівником. Сумлінно ставиться до роботи. Не допускав порушень трудової дисципліни. Претензій та зауважень з боку керівництва до його роботи не було. У спілкуванні з колегами чемний та доброзичливий. За характером витриманий, миролюбний, сторониться конфліктних ситуацій. Не курить, не вживає спиртні та інші одурманюючі препарати.

Згідно з Довідкою-характеристикою № 351 від 29.07.2024 Золочівської селищної ради, виданою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 установлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За період проживання скарг від сусідів та односельчан не надходило, інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку не має. Євгеній комунікабельний, відповідальний, уважний, доброзичливий, працьовитий. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. ОСОБА_1 проживає разом із: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 - батько, ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_8 - мати, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька. Сім`я проживає тихо та спокійно без гучних скандалів. ОСОБА_9 працює, утримує сім`ю. З повагою відноситься до батьків.

Висновком Органу опіки та піклування Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 20.08.2024 № 020119/1574, визначено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Висновок мотивовано тим, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, перевагу надає особистому життю та власним інтересам, вихованням дитини займатися не бажає, повернення в Україну не планує, що підтверджено власноруч написаною заявою на ім`я начальника служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради від 15.08.2024 (№269).

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами першою-четвертою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Частинами першої, другої статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі й на рівне виховання батьками.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частинами першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Іlya Lyapin vs russia» (заява № 70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18 та ін.

Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 366/52/21, від 07 березня 2024 року в справі № 947/7448/22, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18, від 06 жовтня 2021 року в справі № 320/5094/19).

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23).

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, провадження № 61-13690св20; від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, провадження № 61-1544св21; від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, провадження № 61-10115св23; від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, провадження № 61-5203св23).

За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 133/747/23, провадження № 61-9650св24).

У висновку Органу опіки та піклування Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 20.08.2024 № 020119/1574, визначено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Висновок мотивовано тим, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, перевагу надає особистому життю та власним інтересам, вихованням дитини займатися не бажає, повернення в Україну не планує, що підтверджено власноруч написаною заявою на ім`я начальника служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради від 15.08.2024 (№269).

Разом з цим, цей висновок не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, оскільки при наданні такого висновку орган опіки та піклування виходив виключно з тих відомостей, які були надані позивачем, який зацікавлений у розгляді справи.

Також висновок не містить відомостей, які об`єктивно характеризують відповідача ОСОБА_2 як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а також переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав, якими він керувався під час прийняття рішення.

Доказів на підтвердження того, що відповідач повернення в Україну не планує, що підтверджено власноруч написаною заявою на ім`я начальника служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради від 15.08.2024 (№269) до висновку також не надано.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_2 знаходиться за межами України.

Також зазначений висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності в такий спосіб захисту її прав.

Більш того, висновок Органу опіки та піклування Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області має рекомендаційний характер та не містить доказів того, що відповідач дійсно ухиляється від здійснення батьківських обов`язків, а тому сам по собі не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Отже, суд не приймає до уваги висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав при вирішенні справи, адже він необґрунтований.

Суд не ставить під сумнів доводи позивача про те, що донька ОСОБА_5 наразі проживає разом з ним, перебуває на його повному утриманні та він, як батько, створив для дитини належні соціально- побутові умови проживання у будинку, піклується про збереження її фізичного та психічного здоров`я, духовного та розумовою розвитку, має місце реєстрації та стабільний заробіток.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що поведінка відповідача загалом свідчить про її не бажання, як матері, брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів, що виникла у відповідача, на яку посилається позивач у позові.

Посилання позивача на те, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, покинула дитину та ніякої уваги їй не приділяє, матеріально не допомагає, не виявляє бажання бачити дитину, розвитком дитини не цікавиться, не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток, суд вважає недоведеним.

За таких обставин, з наданих до суду доказів, судом не встановлено, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

А тому, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, тому застосування до неї такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав, суд вважає передчасним, недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини.

При цьому, позивачем не доведено, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дитини.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Отже, суд дійшов висновку, що наразі позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.

Проте встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22, від 09 червня 2023 року в справі № 591/6037/21).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав.

Щодо зміни способу стягнення аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Оскільки позивачем не надано суду жодних доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, то суд не вбачає підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2023, а тому вважає необхідним у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Попередити ОСОБА_10 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було врученеу день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради (місцезнаходження: 62203, Харківська область, Богодухівський район, с-ще Золочів,площа Слобожанська, буд. 3, ідентифікаційний код 43684870.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок