Справа № 442/5425/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О. Б.
Провадження № 22-ц/811/3100/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Львів

Справа № 442/5425/16-ц

Провадження № 22-ц/811/3100/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, постановлену у м. Дрогобичі 2 жовтня 2024 року у складі судді Нагірної О.Б. у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про накладення штрафу, з участю заінтересованої особи: старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Н.Р.,-

встановив:

19 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на постанову про накладення штрафу. Просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду і поновити строк звернення до суду із цією скаргою; визнати протиправною (неправомірною) і скасувати постанову про накладення штрафу від 13 серпня 2024 року (ВП НОМЕР_2), якою старший державний виконавець Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) Костишин Н.Р. наклав на неї (заявника) штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову про накладення штрафу.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі від 2 жовтня 2024 року зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи; сторони виконавчого провадженім мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України). Отже, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів, прийнятих в порядку цивільного судочинства. Посилається на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження від 1 серпня 2024 року в адміністративній справі №380/16402/24, де зазначається, що до юрисдикції адміністративного суду не належать справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Встановлено, що старший державний виконавець Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) Костишин Н.Р. в межах ВП № НОМЕР_1 13 серпня 2024 року виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 1700 грн. за невиконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 287 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, Законом України «Про виконавче провадження» чітко встановлено підсудність справ щодо оскарження постанов виконавців про накладення штрафу адміністративним судам.

Згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 2-1087/07 юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 липня 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що поняття «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, є адміністративно-правовими, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про накладення штрафу, оскільки справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 27 січня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р Мікуш _______________Р.В. Савуляк