Справа №: 148/2533/24
Провадження № 2/148/108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін у м. Тульчині цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Представниця АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (надалі АТ "ПУМБ") звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.08.2019 між АТ "ПУМБ" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 701, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 29773,17 грн. Також 06.06.2020 між АТ "ПУМБ" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 001, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 12000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти. Однак в порушення договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 09.09.2024 утворилась заборгованість у сумі 51500,22 грн., з яких заборгованість за кредитом № 701 від 01.08.2019 у загальному розмірі 48681,08 грн: 29769,71 грн - заборгованість за кредитом; 18911,37 грн - заборгованість за процентами; та заборгованість за кредитом № 001 від 06.06.2020 у загальному розмірі 2819,14 грн: 1382,52 грн - заборгованість за кредитом; 0,22 грн - заборгованість за процентами, 1436,40 грн - заборгованість за комісією. Просить стягнути 51500,22 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 701 від 01.08.2019 та 001 від 06.06.2020, відшкодувати понесені витрати при зверненні до суду в розмірі судового збору.

Представниця позивача АТ "ПУМБ", за довіреністю Киричук Г.М. (а.с.50), наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, просить розглянути справу у відсутності представника, а також не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачки в судове засідання (а.с.4 зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку (а.с.64, 68-70), заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у її відсутності від останньої на адресу суду не надходили.

Зі згоди представниці позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідачка не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачкою заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634, 641, 644 ЦК України. Згідно вказаних статей ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Та дане приєднання здійснене на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до власноручно підписаної відповідачкою заяви № 701 від 01.08.2019 (а.с.6-6 зворот) вбачається, що останньою погоджено отримання кредиту на загальні споживчі цілі, у тому числі для оплати за договором страхування в розмірі 3000,00 грн, строк дії кредитної лінії становить 12 місяців із продовженням кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, кредит надається шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банку, тип процентної ставки фіксована, розмір процентів 47,88% річних.

Також, відповідно до власноручно підписаної заяви № 001 від 06.06.2020 вбачається, що останньою погоджено отримання кредиту на загальні споживчі цілі 12000,00 грн, строк надання кредитних коштів у позику становить 24 місяці, кредит надається шляхом переказу суми споживчого кредиту за реквізитами зазначеними у заяві, розмір процентної ставки 0,01% відсоток річних, повернення споживчого кредиту здійснюється ануїтетними (рівними платежами), розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % та складає 478,80 грн щомісяця. Підписавши дану заяву відповідачка підтвердила, що ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна; усі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; до підписання заяви отримала у письмовій формі інформацію згідно до частини 2 статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» (а.с.7 -7 зворот).

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспортів споживчих кредитів (а.с.6-7 зворот), які підписані відповідачкою, в яких чітко встановлені та погоджені предмет договору, його істотні умови, порядок надання кредиту, порядок розрахунку процентів, порядок і строки повернення кредиту та сплати інших платежів, відповідальність за договором та інші істотні умови.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості зазначена у заяві № 001 від 06.06.2020 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка також передбачена у паспорті споживчого кредиту, погоджена власноручними підписами відповідачки у заяві та паспорті споживчого кредиту (а.с.7-7 зворот).

У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, виснував, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (ч.2 ст.1056-1ЦК).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з відкриттям банківського рахунку та у вигляді перерахування на зазначену відповідачкою картку в сумі 12000,00 грн, що підтверджується електронною платіжною інструкцією № TR.42316028.20769.8810 від 06.06.2020 (а.с.34), виписками/ особовими рахунками ОСОБА_1 з 01.08.2019 по 09.09.2024 (а.с.38-49) та довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору кредитної лінії № 701 від 01.08.2019 (а.с.33 зворот).

В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за кредитними зобов`язаннями утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представницею позивача розрахунками (а.с.34 зворот 37 зворот) станом на 09.09.2024 становить 51500,22 грн, з яких: за кредитним договором № 001 від 06.06.2020 - загальною сумою 2819,14 грн: 1382,52 грн - заборгованість за кредитом, 0,22 грн - заборгованість за процентами, 1436,40 грн - заборгованість за комісією; за договором відновлювальної кредитної лінії № 701 від 01.08.2019 - загальною сумою 48681,08 грн: 29769,71 грн - заборгованість за кредитом, 18911,37 грн - заборгованість за процентами.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/555 від 09.09.2024 з вимогою погасити заборгованість за договором кредитної лінії № 701 від 01.08.2019 в розмірі 48681,08 грн та за кредитним договором № 001 в розмірі 2819,14 грн, не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги (а.с.31) та списком № 20240911 ПУМБ_1260 згрупованих відправлень «рекомендований лист» (а.с.32-33).

Між тим, жодних дій для погашення заборгованості з моменту отримання вказаного повідомлення відповідачка не вчинила, що і стало причиною звернення представниці позивача з даним позовом до суду.

Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржницею обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками за його користування та погодженого розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%, що складає 478,80 грн, яка повинна сплачуватися щомісячно протягом дії договору, нарахування такої комісії за обслуговування кредиту передбачено умовами кредитного договору та не суперечить приписам Закону України "Про споживче кредитування".

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою 01.08.2019 виникли відносини зобов`язального характеру, у зв`язку з чим відповідачкою було підписано заву № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) строком на 12 місяців з продовженням на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін та 06.06.2020 підписано заяву № 001 на отримання кредиту, однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договорів, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, неповернутої частини тіла кредиту, сплати процентів та інших платежів відповідно до умов договорів.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договірними зобов`язаннями, що виникло на підставі заяви № 701 від 01.08.2019 та № 001 від 06.06.2020, у загальному розмірі 51500,22 грн.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2422,40 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується копією електронної платіжної інструкції № 160 від 22.10.2024 (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 626, 628-629, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, заборгованість у загальному розмірі 51500,22 (П`ятдесят одна тисяча п`ятсот) гривень 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, 2422,40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. у рахунок відшкодування судових витрат у розмірі сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Дамчук