Провадження № 2/521/996/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

при секретарі судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Одесі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03.03.1997 р., належить на праві приватної власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла. Під час оформлення спадщини від приватного нотаріуса, у якого відкрито спадкову справу, стало відомо, що на її частку у квартирі накладено арешт. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03 червня 2024 року № 381343532 є відомості про два записи про арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Перший запис арешт накладений на підставі повідомлення про накладання заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, б/н, 26.10.2005 ПВ ДВС СУЮ м. Одеси, ОСОБА_4 . Обтяження зареєстровано за № 2547916 від 31.10.2005 р. реєстратором Восьмої Одеської державної нотаріальної контори. Другий запис: арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 310377, 26.10.2005, Перший ВДВС Суворовського РУЮ у м. Одесі. Обтяження зареєстровано за № 2549689 від 31.10.2005 р., реєстратором - Одеська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Згідно з архівною довідкою Одеського державного нотаріального архіву вих. № 1462/01-18 від 18.06.2024 р., була надана копія повідомлення про накладення арешту Першого відділу Державної виконавчої служби Суворовського РУЮ м. Одеси, у якому вказано, що заборона накладена на підставі постанови Першого ВДВС Суворовського РУЮ м. Одеси, серія АI № 310378 від 26.10.2005 р., також в ньому міститься наступна інформація про власників майна, щодо якого накладено заборону: ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 , без вказання дати народження, ідентифікаційного коду та серії і номеру паспорта. Однак ОСОБА_1 з 26.05.1993 року та на теперішній час зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_3 , шо підтверджується копією паспорту. Позивачу невідомо з яких підстав було накладено вказаний арешт, так як із листа-відповіді Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) вих. № 116878 від 03 липня 2024 р зазначається, що строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає гри роки, у зв`язку з чим надати належним чином завірену копію документів про стягнення боргу неможливо. Також було повідомлено, що в АСВП у відділі відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наявність обтяження порушує права позивачки та не дозволяє розпорядитися ними на власний розсуд, порушує її права, як власника такого майна, тому вона звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 16.01.2025 року.

12.12.2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов лист Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) вих №116878 від 03.07.2024 року.

06.01.2025 року від Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) надійшов лист, в якому повідомлено про неможливість ідентифікування по якому виконавчому провадженні накладено арешт на майно боржника, перевіркою АСВП встановлено, що у відділі відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження відносно ОСОБА_1 .

У судове засідання 16.01.2025 року сторони не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності,.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяву, згідно якої просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03.03.1997 р., належить на праві приватної власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується розпорядженням органу приватизації від 03.03.1997 року № 95516 та свідоцтвом про право власності від 03.03.1997 року (а.с. 9,10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1208 що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 05.02.2024 р. (а.с. 8).

Відповідно до архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 18.06.2024 року №1462/01-18, повідомлено, про відсутність відомостей щодо зняття заборони на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2024 року на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АН №310377, 26.10.2005 Першим ВДВС Суворовського РУЮ у м. Одесі державним виконавцем Мірошніковим А.В. (а.с.7).

Листом Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) вих №116878 від 03.07.2024 року повідомлено, про неможливість надання належним чином завірених копій документів виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 неможливо, також в АСВП у відділі відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

Тобто на теперішній час виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутнє, однак арешт з 1/3 частки з квартири знято не було.

Зняття арешту необхідне позивачці для оформлення спадщини на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_3 .

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, суд констатує, що позивач ОСОБА_1 в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

На сьогодні наявність обтяження порушує право позивачки на майно та не дозволяє розпорядитися ним на власний розсуд, шо порушує її права, як власника такого майна.

Згідно зі ст. 1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст. 50 ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі та керуючись ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 223, 258, 259, 260, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти (скасувати) арешт, накладений постановою АА № 034119 від 10 червня 2004 року Другого ВДВС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відомості про що були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 381343532 та № 2547916.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО