Справа № 569/8741/24
13 січня 2025 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
у складі: головуючої судді Галінської В.В.
секретар судового засідання Калентинець Т.В.
учасники справи: позивач - ОСОБА_1
відповідач - ОСОБА_2
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23 вересня 2006 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачем і проживав з нею однією сім`єю до грудня 2010 року. Шлюб було розірвано 11 листопада 2011 року. Від шлюбу у них є спільна дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним. Відповідач будь-якої участі в утриманні, вихованні, формуванні свідомості, плануванні дозвілля, розвитку нашої спільної дочки не приймає, усім без винятку займається позивач у справі, з якою разом і проживає дитина. ОСОБА_2 за останні роки контакту з ліцеєм у якому навчається дитина не підтримувала, з вчителями не спілкувалася, батьківські збори не відвідувала. Батько цікавиться її навчанням та поведінкою, відносинами з однокласниками. Окрім того, як вказує позивач, донька сторін, має ряд проблем зі здоров`ям, а відтак періодично потребує обстежень, лікування згідно призначень лікаря, що тягне за собою значних додаткових зусиль, витрачання коштів та часу, що відповідача абсолютно не цікавить, будь-якої участі, як фізично, так і матеріально остання навіть у лікуванні дочки не приймає. Позивач самостійно здійснює виховання спільної дочки та піклується про неї, забезпечує усім необхідним, створює умови для її гармонійного розвитку та має налагоджений психологічний контакт із нею. ОСОБА_2 , починаючи з 2018 року постійно знаходиться за кордоном, а 14.02.2020 року отримавши візу до Сполучених штатів Америки переїхала туди на постійне місце проживання і з того часу жодного разу до України не приїжджала, абсолютно не допомагає та не приймає участі у вихованні та утриманні нашої спільної дочки, навіть не телефонує останній чи в будь-який інший спосіб не спілкується з нею. Позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3
Ухвалою суду від 28 травня 2024 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 липня 2024 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді, заперечень.
Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 13 січня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та відсутністьпозивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзиву не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено із копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , що видане 12 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції її батьками є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Як встановлено із витягу з реєстру територіальної громади із відомостей інформаційної системи Державної міграційної служби ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 .
Із довідки ОСББ «Відінська, будинок 38» вих. №1 від 31 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .
Як вбачається із довідки, що видана директором Рівненського ліцею №18 РМР ОСОБА_1 мати учениці 11-Б класу Рівненського ліцею №18 ОСОБА_3 . ОСОБА_2 за останні роки контакту з ліцеєм не підтримувала, з вчителями не спілкувалась, батьківські збори не відвідувала.
З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 21.11.2024 року №08-01-1923/24 вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 надала Службі у справах дітей письмове пояснення , в якому вона вказала, що фактично з 2016 року мама з нею не проживає. Вона часто була у від`їздах, влаштовувала своє особисте життя. Вихованням та утриманням дитини займався тато. У 2020 році мама виїхала у США. Коли почалась війна у Україні, мама не забрала ОСОБА_6 до себе, дівчинка залишилась проживати зтатом. Мама не цікавиться життям дитини, не допомагає матеріально. Анжеліна не заперечує прои позбавлення своєї матері батьківських прав стосовно неї. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати до Рівненського міського суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладені факти, керуючись ст. 19 та ст.164 СК України орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовного її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 позивач посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню доньки, не приймає участі у її житті, не забезпечує необхідного її утримання.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.
Тлумачення зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов"язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 15 липня 2019 року у справі №336/9218/14.
Предметом доказування у даному спорі є факт втрати відповідачем інтересу до своєї доньки та як наслідок цього нехтування наданими їй батьківськими правами та обов"язками.
Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осміб, які бажають проживати з дитиною, брати у часть у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає таким, що відповідає інтересам дитини. З аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає окремо від дитини, не спілкується з нею, вихованням дитини не займається. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. Відповідач ні до суду, ні на засідання комісії з питань захисту прав дитини при ВК РМР не з`явилась.
У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме те що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов"язками, піклування та турботи до доньки не виявляє, станом її здоров"я не цікавиться, фізичний та моральний розвиток не підтримує, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, приймаючи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду доведено належними та достатніми доказами факти свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками, суд вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об"єктивного та безпосереднього з"ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з"ясувавши їх достатність і взаємний зв"язок у сукупності, захищаючи права та інтереси дитини, враховуючи особу відповідача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП
Суддя-