ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1749/25 Справа № 178/2629/24 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Олександра Валерійовича на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року про забезпечення позову по справі за позовом Фермерського господарства «Алігатор» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року Фермерське господарство «Алігатор» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Разом із позовом Фермерське господарство «Алігатор» звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, за якою просили суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року заяву ФГ «Алігатор» задоволено; накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ..

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, викладених у заяві позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно встановлено усі обставини справи в результаті чого було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, викладених у заяві позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися. Виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду з вказаною заявою ФГ Алігатор просив накласти накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника в частині користування та володіння.

У зв`язку з чим, накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно призводить взагалі до неможливості його використання, що може призвести до порушення прав відповідача та третіх осіб, але суд першої інстанції інші види забезпечення позову в даному випадку не розглядав та не вирішував, оскільки позивач таких вимог перед судом не ставив.

Дійшовши висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Окрім цього, суд першої інстанції наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, що є неспівмірним заявленим позовним вимогам.

За таких обставин та порушення судом норм процесуального права, оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу необхідно скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Олександра Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви Фермерського господарства «Алігатор» про забезпечення позову- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова