Віньковецький районний суд Хмельницької області
Провадження № 2/670/88/25
УХВАЛА

про залишення без руху

21 січня 2025 року селище Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Голуб О.Є. ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2024 до Віньковецького районного суду Хмельницької області передано справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2025 головуючим у справі суддею визначено Голуба О.Є.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та впливає на можливість порушення судом провадження у справі.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дана позовна заява повинна містити зокрема: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України визначає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 не долучив до позовної заяви документа про сплату судового збору, водночас не зазначив відомостей про звільнення від його сплати судового збору, надавши лише копію посвідчення від 17.08.2023. Як розуміє суд, виходячи з того, що відповідно до посвідчення позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Так, відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, вищевказаним Законом звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені даним Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних зі статусом учасника бойових дій, з урахуванням положень статей 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року. У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами про розірвання шлюбу, з якими ОСОБА_1 звернувся у цій справі.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу розірвання шлюбу, та наведена позовна вимога не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій, як і не стосується будь-яким іншим чином соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, а відтак судовий збір при зверненні ОСОБА_1 до суду з вищевказаним позовом у даній справі підлягає сплаті.

Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», викладеним, зокрема, у постанові від 09.10.2019 (справа №9901/311/19), оскільки особа зверталась за захистом права, яке не випливало із статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, тобто позов не зачіпав обсяг соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосувався соціального і правового захисту ветеранів війни, то Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ця особа не звільняється від сплати судового збору, попри її статус учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Зазначений висновок фактично відповідає фактично аналогічному висновку, який міститься у постанові Верховного Суду прийнятій у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 21.03.2018 у справі №490/8128/17.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначила, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону № 3551-XII. А стаття 22 цього ж Закону передбачає, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12 та 22 Закону № 3551-XII.

Відповідно до цього Велика Палата Верховного Суду у справі № 545/1149/17 зазначила, що не бачить підстав для відступу від цієї правової позиції та правових висновків, викладених у постановах Верховного суду від 09.10.2019 справа №9901/311/19 та від 21.03.2018 у справі №490/8128/17

Вищенаведені позиції підтримано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2024 у справі №567/79/23 (провадження №14-93цс24) виснувавши, що Велика Палата Верховного суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, якими за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення чи зміни суспільного контексту.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3028 грн.

За таких обставин, позивач повинен сплатити (доплатити) судовий збір в розмірі 3028х0,4=1211,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги наведене вище, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Строк усунення недоліків обчислювати з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у строк встановлений судом позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання

Суддя О.Є. Голуб