Провадження №: 2/755/7367/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом. З відзиву вбачається, що сторони з 2014 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_5 . За згодою сторін діти були зареєстровані на адресою місця реєстрації позивача. До 16 червня 2024 року відповідач повністю виконував обов`язки по матеріальному забезпеченню сім`ї, дбав про добробут та опікувався побутовими справами, приймав участь у веденні домашнього господарства. Після того, як спільне життя припиналося представник відповідача зазначає, що позивачем були вчинені перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте не зважаючи на це відповідачем на кожну вимогу позивача були надані гроші на утримання дітей готівковим та безготівковим способом. ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, проте враховуючи воєнний стан в державі та нестабільність економіки, дохід ОСОБА_4 , як підприємця є мінливим. Відповідач не заперечує проти стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3 500, 00 грн. на кожну дитину щомісячно. Також посилаючись на обставину, що ОСОБА_4 взяв на себе витрати по оплаті навчання дітей в приватній школі та садочку, заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менш 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року поновлено строк для подачі клопотання про витребування доказів та витребувано докази від Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби України в м. Києві.

14.10.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та долучена до матеріалів справи. З відповіді на відзив вбачається, що відповідачем було сплачено повну вартість навчання дітей, проте саме позивачем за жовтень 2024 рік сплачено навчання за обох дітей, що підтверджується копією платіжної інструкції. Відповідач може надавати допомогу (аліменти) на утримання своїх неповнолітніх дітей, оскільки він є здоровим, працездатним та інших утриманців не має. Він працює Директором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Міракель» та має стабільну заробітну плату, та керуючись ст. 13 ЦПК України просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечує проти стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено доказами у справі, з 2014 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20 червня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №1671 та Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про що 26 лютого 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 453 та Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

З інформаційної довідки Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві вбачається, що ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м.Києві, ДПІ у Дніпровському районі м. Києва з 18.06.2013 та зареєстрований в реєстрі платників єдиного податку з 01.04.2013 року по 01.07.2015, 01.04.2016 по теперішній час як платник 2 групи за ставкою 20% до розміру мінімальної заробітної плати. До ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві ФОП ОСОБА_4 за період з 2023 рік подано декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, а саме: за 2023 рік № від 03.02.2024 року, обсяг доходу 563661,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів.

Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_4 батько дітей, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Частково заперечуючи проти позову відповідач просить суд стягнути аліменти не в частці від доходу, а в твердій грошовій сумі.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1ст. 183 СК).

При цьому відповідно до ч. 3ст.181 СК за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що двоє дітей проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Тому враховуючи матеріальне становище відповідача, визначення розміру аліментів на утримання дітей у відповідній частці від заробітку (доходу) батька дитини узгоджується з положеннями ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвиткудитини.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Враховуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 10, 12, 19, 49, 76, 77-81, 89, 133, 141, 191, 263, 265, 274-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.01.2025 року.

Дані сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О. Яровенко