ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/581/23 Номер провадження 22-ц/814/275/25Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шаталової Олени Володимирівни

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24.10.2022 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс три удари кулаком лівої руки в різні частини обличчя ОСОБА_1 від чого останній впав на землю. В подальшому відповідач, продовжуючи свої протиправні дії наніс позивачу декілька ударів ногами у частину поперека та у верхню частину ніг ззаду.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до поліції щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , відомості про що були внесені 25.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визнано позивача потерпілим.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 343 в ОСОБА_1 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які йому наніс відповідач.

Разом з тим, після проведення допиту в якості потерпілого позивача та проведення з ним слідчого експерименту, направлених для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також перевірки показів наданих позивачем під час допиту, було призначено додаткову судово-медичну експертизу.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 362 підтверджено факт нанесення тілесних ушкоджень позивачу відповідачем, а також давність, механізм та характер таких ушкоджень.

Внаслідок завдання відповідачем ушкодження здоров`ю позивачу, останній проходив постійне лікування та обстеження, що підтверджується медичною документацією, яка долучена до позовної заяви.

Позивач придбав за власні кошти з метою лікування власного здоров`я після нанесення ушкоджень відповідачем ліки на загальну суму 4396 гривень 57 копійок.

Крім того, внаслідок нанесення тілесних ушкоджень відповідачем, позивачу було завдано моральну шкоду. Так, позивач переніс надзвичайно сильний фізичний біль, психологічний стрес, переніс надзвичайно сильний страх, оскільки не розумів ні причину ні мотиви нападу на себе. Позивач обґрунтовано постійно боїться за своє здоров`я і навіть життя. Це пережите відчуття страху тривалий час не залишало та на даний час не залишає позивача, постійно змушує нервувати, викликає почуття тривоги, негативно впливає на психологічний стан та самопочуття.

Вказав, що зазнає постійних страждань та переживань, оскільки відповідач проживає поряд та позивач постійно перебуває у страху бути побитим знову, так як відповідач не вибачився за нанесення тілесних ушкоджень, не розкаявся та ніяким чином не відшкодував шкоду позивачу.

Зазначив, що він неодноразово усно звертався до відповідача про відшкодування шкоди, але відповідач ігнорує такі пропозиції. Постійні хвилювання позивача з приводу того, чи поліпшиться стан здоров`я після нанесених тілесних ушкоджень відповідачем, чи не буде погіршення такого стану здоров`я, тримають позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що змушує постійно проходити подальше лікування та обстеження, а також значно впливає на загальне самопочуття.

Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на відшкодування шкоди здоров`ю в сумі 4 396 грн. 57 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. та судового збору.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 4 396 грн. 57 коп., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3500 грн. та судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 адвокат Шаталова О.В., просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано факт закриття кримінального провадження № 0000228 за заявою ОСОБА_1 згідно постанови дізнавача від 28.12.2022 у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Дана постанова позивачем не оскаржена і є чинною, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Крім того, судом не взято до уваги проведення на момент судового розгляду у справі досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 від 25.10.2022 за фактом нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .

Правовідносини, щодо яких триває досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, є тими самими, що й правовідносини, яких стосувалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_1 та яких стосується оскаржуване рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо доведеності умисних протиправних дій ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень є передчасним, а оскаржуване рішення фактично становить собою втручання у діяльність органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000229 від 25.10.2022 та перешкоджає подальшому проведенню об`єктивного і неупередженого досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, а тому підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 17-19).

Висновком експерта № 343 встановлено, що ОСОБА_1 було завдано легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 1, а.с. 25-27).

Згідно довідок КНП «Оржицька лікарня» від 05.05.2023 року, від 18.05.2023 року, ОСОБА_1 дійсно звертався за медичною допомогою в КНП «Оржицька лікарня» 27.10.2022 та 31.10.2022 з приводу тілесних ушкоджень на тілі та обличчі (т. 1, а.с. 49-50).

Відповідно касових та товарних чеків ОСОБА_1 придбано ліків та виробів медичного призначення в загальній сумі 4396 грн. 57 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи доведеність факту спричинення відповідачем ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди внаслідок злочину, прийшов до висновку про їх доведеність та обгрунтованість.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань встановлено статтею 1166 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправності поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При цьому доведення наявності і обґрунтування розміру шкоди покладається на позивача, який повинен довести, що: заподіяна шкода сталася внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача і тільки такі дії (бездіяльність) стали єдиною і достатньою причиною заподіяння шкоди; шкода є реальною; протиправна дія (бездіяльність) заподіювача шкоди є причиною, а шкода, якої завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Частиною першою статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2. ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені, певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що постановою дізнавача СД ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Завгороднього В.В. кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000228 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, - у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т. 1, а.с. 46-47).

Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке здійснюється за наявності обставин, які виключають подальше провадження, або підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Із закриттям кримінального провадження процесуальна діяльність щодо особи повністю закінчується, подальший рух провадження виключається, поки постанова про закриття провадження не скасована у встановленому законом порядку. Обґрунтоване закриття кримінального провадження - це необхідний і законний результат досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження можливе лише за наявності хоча б однієї з підстав, вичерпний перелік яких міститься в ст. 284 КПК України. Ці підстави можна поділити на дві групи: реабілітуючі й нереабілітуючі.

Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. Такі підстави свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, тягнуть за собою зняття з неї підозри, відновлення її доброго імені, гідності та репутації, а також дають право на відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Такими реабілітуючими підставами визнається, зокрема, встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 210/1137/19-ц.

Таким чином, закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України) є реабілітуючою підставою, даною постановою дізнавача було встановлено невинуватість відповідача у вчиненні інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, а тому ОСОБА_2 звільняється від обов`язку нести цивільно-правову відповідальність за завдану позивачу шкоду.

Доказів того, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку оскаржив вищевказану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113, 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За розгляд справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у сумі 3633,60 грн., який відповідно до вищевказаних вимог закону підлягає стягненню на його користь в ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шаталової Олени Володимирівни задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді : Г. Л. Карпушин

В. П. Пікуль