справа № 619/4831/23
провадження № 2/619/16/25
РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/4831/23

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 ;

представник позивачів: адвокат Красніков О.І.;

відповідач: ОСОБА_3 ;

представник відповідача: адвокат Конопатський М.М.;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук Олена Валентинівна;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чернобровка Ірина Вікторівна.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про визнання заповіту недійсним.

Стислий виклад позиції сторін.

27 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому, після його уточнення, просили визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук Оленою Валентинівною 08 грудня 2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 3634. В обґрунтування позову посилалися на те, що їх син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 40 років. На момент смерті син проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно медичної довідки про причину смерті, смерть настала від вибухової травми бойових дій, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, медичною довідкою. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зазначають, що померлий був не одружений, проживав з ними. 21.07.2023 під час подання заяв про прийняття спадщини їм стало відомо про наявність заповіту. За три місяця до смерті ОСОБА_2 склав заповіт на користь сторонньої особи ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В. 08 грудня 2022 року, зареєстрований в реєстре за №3634. Вказують, що оспорюваний заповіт вважають недійсним, так як було відсутнє вільне волевиявлення на його складання та особистий підпис заповідача. На час складання заповіту ОСОБА_2 не мав можливості знаходитися у нотаріуса Корнійчук О.В. так як ОСОБА_2 , лейтенант, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на військовій службі та на посаді командира 2 механізованого взводу с 15 липня 2022 року військової частини НОМЕР_1 , та заходився в Луганській області, Сватовський район, с. Новоселівська. Лікарське свідоцтво про смерть №10-12/1021.ДМ/2 від 5.04.2023 підтверджує, що унеможливлювало встановити особу, яка складала та підписала заповіт. Відсутність паспорта ОСОБА_5 може бути підтверджений, що ОСОБА_5 як лейтенант, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на військовій службі та на посаді командира 2 механізованого взводу з 15 липня 2022 року військової частини НОМЕР_1 , на час складання заповіту знаходився в Луганській області, Сватовський район, с. Новоселівська. Факт виконання рукописного тексту в заповіті та підписання його не ОСОБА_5 , а іншої особою підтверджується вільними зразками почерку померлого, які зберігаються в справі в/ч НОМЕР_1 , матеріалах міграційної служби про отримання паспорта (Ф№1), але і ці документи за діючим законодавством можуть бути витребувані тільки судом та правоохоронними органами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Конопатський М.М. просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилався на те, що твердження позивачів є надуманими та безпідставними. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 40 років помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №10-12/1021,1м/2 від 05 квітня 2023 року, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вибухової травми, спричиненої під час бойових дій. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну йому частку домоволодіння по АДРЕСА_1 . Спадкова справа зареєстрована за №19/2023. 21 липня 2023 року відповідач подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, який зареєстрований в реєстрі за № 3634 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В. 08.12.2022, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 42. Звертає увагу, що з померлим відповідач познайомились в грудні 2020 року. З лютого 2021 року вони перебували у цивільному шлюбі та проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач і померлий ОСОБА_2 займали жиле приміщення на 2-му та 3-му поверхах вказаного домоволодіння. Водночас, на першому поверсі проживав брат померлого ОСОБА_6 разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 . На території домоволодіння, на одній і тій же земельній ділянці, знаходиться ще один одноповерховий будинок, в якому на той час проживали і, напевно, й дотепер проживають батьки цивільного чоловіка відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 24 лютого 2022 року почалася повномасштабна війна в Україні. У зв`язку з чим, померлий з першого дня повномасштабного вторгнення рф на територію України пішов працювати волонтером. Згодом, приблизно з вересня 2022 року він вступив в лав Збройних Сил України, а ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок вибухової травми. В березні 2022 року відповідач разом зі своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхала спочатку в Івано-Франківську область, а потім в квітні 2022 року в місто Штутгарт у Німеччині. В травні 2022 року у зв`язку з необхідністю забезпечення навчання дитини, враховуючи, що найбільш сприятливими умовами для навчання українських дітей надають ірландські освітні заклади, відповідач із сином переїхали в місто Кілкенні в Ірландії де й знаходяться по теперішній час. Разом з тим, відповідач наголошує, що протягом всього цього періоду вона регулярно приїздила в Україну до свого цивільного чоловіка. В березні 2023 року, за два тижні до його загибелі, вона перебувала разом з ним на території України в їх помешканні. З огляду це, відповідач стверджує, що вона спільно проживала у цивільному шлюбі з померлим ОСОБА_2 , була пов`язана з ним спільним побутом і мала права та обов`язки. Більше того, документами і доказами того, що між відповідачем та померлим мали місце фактичні шлюбні стосунки є фотографії з місця проживання та відпочинку, а також оспорюваний позивачами заповіт № 3634 та заповіт № 1012 від 11.07.2022, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною та піклувалися одне про одного. Відповідно, твердження позивачів щодо того, що «... ОСОБА_2 склав заповіт на користь сторонньої особи...» на її думку є абсурдним, безпідставним та не може братися до уваги судом. Вимоги позивачів визнати вказаний заповіт недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України, відповідач вважає неприйнятними з огляду на безпідставність та невідповідність реальним обставинам справи та вимогам чинного цивільного законодавства України. Адже, необхідно звертати увагу на стан заповідача не взагалі, а саме на момент складення заповіту. Жодних доказів на підтвердження тяжкого психічного стану померлого як загалом, так і зокрема в момент складення заповіту, який давав би підставу припустити, що він не розуміє значення своїх дій і (або) не міг керувати ними на момент складання заповіту, позивачами надано не було. Також, відповідач звертає увагу, що померлим ОСОБА_2 раніше 11.07.2022 було складено перший заповіт теж на ім`я відповідача. Проте, у зв`язку з помилками в тексті заповіту, а саме неправильною вказівкою прізвища відповідачки « ОСОБА_9 » та року її народження «1989 рік», заповідач вимушений був повторно скласти і посвідчити новий заповіт, який наразі є предметом оскарження позивачами. Тобто, померлий двічі складав заповіти на ім`я саме відповідача, що безсумнівно підтверджує його вільне волевиявлення щодо обрання спадкоємиці свого нерухомого майна. При цьому зауважує, що оспорюваний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В. 08 грудня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 3634. Отже, приватний нотаріус не могла посвідчити спорюваний заповіт без визначення необхідного обсягу цивільної дієздатності померлого, що й було зроблено нею на підставі наданого заповідачем паспорта. Більше того, нотаріус, особисто спілкуючись із заповідачем, мала змогу спостерігати за його поведінкою та візуально оцінити його психічний стан, який був цілком і повністю задовільним. А якщо брати до уваги, що ОСОБА_2 був лейтенантом, військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, та перебував на військовій службі на посаді командира 2 механізованого взводу військової частини НОМЕР_1 , то це апріорі виключає факт недієздатності останнього. Щодо посилання позивачів на факт виконання рукописного тексту в заповіті та підписання його не ОСОБА_5 , а іншою особою зазначає, що оспорюваний заповіт був підписаний у присутності нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук РІ.В., яка керуючись профільним законодавством про нотаріат, в обов`язковому порядку перевірила справжність підпису померлого ОСОБА_2 , який звернувся за вчиненням даної нотаріальної дії. Тобто, обґрунтованих сумнівів щодо дійсності підпису заповідача, як і необхідності доведення його справжності немає, так як всі нотаріальні дії були виконані належним чином, відповідно до чинного законодавства України.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

02 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

24 жовтня 2023 року позивачі усунені недоліки позовної заяви.

25 жовтня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11 год 00 хв 29 листопада 2023 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 23 листопада 2023 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

06 листопада 2023 року представник відповідача адвокат Конопатський М.М. подав до суду відзив на позовну заяву.

14 листопада 2023 року представником відповідача - адвокатом Конопатським М.М. подано до суду клопотання про витребування доказів.

23 листопада 2023 року до суду надійшов лист приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. у якому вона просить розглядати справу без її участі. Також, у цьому листі приватний нотаріус зазначила про те, що до неї, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, 11.07.2022 звернувся ОСОБА_4 з прохання посвідчити заповіт від його імені. З бесіди з ним вона дізналась, що він призваний до лав збройних сил та бажає зробити заповіт на особу з якою він проживає однією сім`єю, але шлюб в органах ДРАЦС вони не зареєстрували. Паспорта або копії паспорта особи на яку він збирався зробити заповіт у нього не було, оскільки дівчина на яку він хотів зробити заповіт через забобони йому не дала документ. Заповідач надав особистий паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Заповіт було складено зі слів заповідача де прізвище, ім`я, по- батькові та дата народження особи було записано як він сказав. Заповіт було власноручно підписано заповідачем, посвідчено о 13 год 25 хв та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та у Спадковому реєстрі. В справах у неї залишився примірник заповіту, Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, копія паспорта та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера. 08.12.2022 до неї друге звернувся ОСОБА_4 та сказав, що в заповіті, посвідченому 11.07.2022 було не правильно записано прізвище та рік народження особи на користь якої було складено заповіт. Заповідач надав особистий паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Заповіт було власноручно підписано заповідачем, посвідчено о 14 год 05 хв та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та у Спадковому реєстрі. В справах у неї залишився примірник заповіту, Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, копія паспорта та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера.

29 листопада 2023 року підготовче засідання відкладено на 12 год 00 хв 22.12.2023.

22 грудня 2023 року підготовче засідання відкладено на 10 год 00 хв 24.01.2024.

24 січня 2024 року позивачі надали до суду уточнену позовну заяву.

24 січня 2024 року ухвалою суду уточнену позовну заяву повернуто позивачам без розгляду.

24 січня 2024 року ухвалою суду витребувано докази. Відкладено підготовче засідання на 11 год 00 хв 20.02.2024.

31 січня 2024 року представником відповідача адвокатом Конопатським М.М. подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи ксерокопій фотосвітлин від 08.12.2022 та 09.12.2022.

12 лютого 2024 року на виконання ухвали від 24.01.2024 приватний нотаріус Корнійчук О.В. надала до суду копію заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 11.07.2022 по реєстру № 1012 з документами, які зберігаються в наряді Заповітів за 2022 року; копію заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 08.12.2022 по реєстру № 3634 з документами, які зберігаються в наряді Заповітів за 2022 року; копію з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 08.12.2024.

20 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження позовних вимог.

20 лютого 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 12 год 30 хв 28.02.2024.

28 лютого 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 15 год 00 хв 06.03.2024.

06 березня 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 10 год 00 хв 22.04.2024.

22 квітня 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 10 год 00 хв 29.05.2024.

29 травня 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 10 год 00 хв 20.06.2024.

12 червня 2024 року представник позивачів Красніков О.І. подав до суду клопотання про витребування доказів.

18 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання по залучення оригіналу конверта «Нова пошта».

20 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи.

20 червня 2024 року ухвалою суду клопотання представник позивачів Краснікова О.І. про витребування доказів повернуто без розгляду.

20 червня 2024 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 10 год 30 хв 05.07.2024.

05 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про витребування доказів.

05 липня 2024 року ухвалою суду витребувано докази та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

22 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 6268, а також надано копію рахунку вартості робіт по проведенню експертизи.

30 жовтня 2024 року до суду надійшло повідомлення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» про неможливість надання висновку експерта № 6268 за цивільною справою № 619/4831/23 (провадження № 2/619/118/24) з тих підстав, що експертом заявлено клопотання про надання вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_4 в оригіналах різнохарактерних документів, також надано рахунок вартості робіт по проведенню експертизи. Однак, до теперішнього часу клопотання експерта не виконано, матеріали не повернені, рахунок вартості робіт по проведенню експертизи не сплачено.

12 листопада 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та викликано сторони та інші особи на 11 год 00 хв 09.12.2024.

09 грудня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год 00 хв 20.01.2025. Запропоновано позивачам подати до суду відповідь на відзив у строк до 27.12.2024. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 15.01.2025 заперечення.

У судове засідання приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В. не з`явилася, у наданому до суду листі просила проводити розгляд справи у її відсутність, у вирішенні спірного питання покладається на розсуд суду.

У судове засідання приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чернобровка І.В. не з`явилася, у поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, вирішення позову залишає на розсуд суду.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Красніков О.І. позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судове засідання відповідач ОСОБА_10 не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Конопатський М.М. проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_12 .

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 40 років, про що Малоданилівською селищною радою Харківського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис за № 50.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/1021 від 05.04.2023, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: Вибухова травма.

Згідно з Довідкою командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_13 № 4/845 від 22.07.2023, про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, виданою лейтенанту ОСОБА_4 про те, що він дійсно в період з 15.07.2022 по 02.04.23 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій Сватівського району, Луганської області. Підстава: витяг з бойового розпорядження оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 14.02.2022 № 21 т-оп: рапорт командира 1МБ: витяг з журналу ведення бойових дій НОМЕР_4 ОМБр інв № 383т від 01.05.2023.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Чорнобровка І.В. на ім`я ОСОБА_1 від 27.07.2023, вих. № 98/01-16, приватним нотаріусом повідомлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відкрита спадкова справа №19/2023, станом на 27 липня 2023 року подали заяви про прийняття спадщини: батько спадкодавця, ОСОБА_1 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 04 липня 2023 року за №39; ОСОБА_3 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 21 липня 2023 року за №42; мати спадкодавця, ОСОБА_2 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 24 липня 2023 року за №45. Інших заяв від спадкоємців про прийняття спадщини не надходило.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Чорнобровка І.В. на ім`я ОСОБА_1 від 31.07.2023, вих. № 100/01-16, приватним нотаріусом повідомлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відкрита спадкова справа №19/2023, станом на 27 липня 2023 року подали заяви: про прийняття спадщини за законом, батько спадкодавця, ОСОБА_1 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 04 липня 2023 року за №39; про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Корнійчук О.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, 08 грудня 2022 року, зареєстрований в реєстрі за №3634, ОСОБА_3 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 21 липня 2023 року за №42; про прийняття спадщини за законом, мати спадкодавця, ОСОБА_2 , на підставі заяви яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 24 липня 2023 року за № 45. Інших заяв від спадкоємців про прийняття спадщини не надходило.

ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70854117 від 08.12.2022.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 08.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В., за реєстровим № 3634, яким заповів усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також, відповідно до заповіту від 11.07.2022, складеному за життя ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В., за реєстровим № 1012, ОСОБА_4 заповів усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що йому належатиме на день смерті на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до листа, наданого на адресу суду приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В., приватний нотаріус зазначила про те, що до неї, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, 11.07.2022 звернувся ОСОБА_4 з прохання посвідчити заповіт від його імені. З бесіди з ним вона дізналась, що він призваний до лав збройних сил та бажає зробити заповіт на особу з якою він проживає однією сім`єю, але шлюб в органах ДРАЦС вони не зареєстрували. Паспорта або копії паспорта особи на яку він збирався зробити заповіт у нього не було, оскільки дівчина на яку він хотів зробити заповіт через забобони йому не дала документ. Заповідач надав особистий паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Заповіт було складено зі слів заповідача де прізвище, ім`я, по- батькові та дата народження особи було записано як він сказав. Заповіт було власноручно підписано заповідачем, посвідчено о 13 год 25 хв та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та у Спадковому реєстрі. В справах у неї залишився примірник заповіту, Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, копія паспорта та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера. 08.12.2022 до неї друге звернувся ОСОБА_4 та сказав, що в заповіті, посвідченому 11.07.2022 було не правильно записано прізвище та рік народження особи на користь якої було складено заповіт. Заповідач надав особистий паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Заповіт було власноручно підписано заповідачем, посвідчено о 14 год 05 хв та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та у Спадковому реєстрі. В справах у неї залишився примірник заповіту, Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, копія паспорта та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом.

Судом установлено, що за життя ОСОБА_4 склав заповіт від 08.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Корнійчук О.В., за реєстровим № 3634, яким заповів усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що йому належатиме на день смерті на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до змісту зазначеного заповіту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Харків, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , стверджує в присутності нотаріуса, що в дієздатності не обмежений, під опікою, піклуванням, а також патронажем не перебуває, не знаходиться в алкогольному, наркотичному, токсичному сп`яніння, повністю розуміючи значення своїх дій, умови та правові наслідки вчинюваного правочину, безбудь-якого тиску з боку інших осіб, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статей 1233, 1234 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому (ч.1 ст.1236 ЦК України).

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 12511252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20).

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (частина перша статті 1248 ЦК України).

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частиною першою статті 1257 ЦК України закріплено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

На заповіт як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Відповідно до частин першої п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Крім того, стаття 1251 ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Аналогічна норма закріплена також у статті 1 Закону України «Про нотаріат».

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Позовні вимоги позивачів про визнання заповіту недійсним обґрунтовані тим, що у їх сина ОСОБА_2 на час складання та підписання заповіту було відсутнє волевиявлення на його складання та особистий підпис заповідача.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 на час складання заповіту не був визнаний судом недієздатним, його дієздатність не була обмежена, тому він як фізична особа мав передбачене статтею 1234 ЦК України право на складання заповіту.

Заповідач може призначити своїм спадкоємцем особу незалежно від наявності у нього з цією особою сімейних, родинних відносин, а також заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом.

ОСОБА_2 , як заповідач призначив своїм спадкоємцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , заповітом охоплено права та обов`язки, які заповідачу належали на момент складення заповіту, що відповідає положенням частини 1 статті 1235, частини 1 статті 1236 ЦК України.

Згідно змісту заповіту його було прочитано в голос та підписано ОСОБА_2 особисто, особу заповідача встановлено та дієздатність перевірено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук В.О., заповіт підписано заповідачем у присутності приватного нотаріуса та зареєстровано у встановленому законом порядку.

Отже, заповіт ОСОБА_2 складений у письмовій формі, посвідчений уповноваженою на це посадовою особою приватним нотаріусом Корнійчук В.О., що відповідає вимогам частини 1 статті 1251 ЦК України.

Заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання (у м. Харкові о 14 год 05 хв), та підписаний особисто заповідачем.

Відтак, заповіт складений та посвідчений 08.12.2022 відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.

Обставини, з якими частина 1 статті 1257 ЦК України пов`язує нікчемність заповіту, відсутні, оскільки заповіт є таким, що складений ОСОБА_2 як особою, яка мала на це право, заповіт є таким, що складений з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення.

Частина 2 статті 1257 ЦК України пов`язує визнання заповіту недійсним з необхідністю встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відсутність вільного волевиявлення заповідача ОСОБА_2 та відповідності такого його волі позивачами обґрунтовано тим, що на час складання заповіту ОСОБА_2 не мав можливості знаходитися у нотаріуса ОСОБА_14 так як він лейтенант, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на військовій службі та на посаді командира 2 механізованого взводу с 15 липня 2022 року військової частини НОМЕР_1 , та заходився в Луганській області, Сватовський район, с. Новоселівська.

Вільне волевиявлення заповідача, відповідність волевиявлення внутрішній волі заповідача у даному випадку є визначальним.

Разом з тим, суду не надано доказів того, що волевиявлення ОСОБА_2 на час складання заповіту на користь ОСОБА_3 не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно частини першої статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У постанові Верховного Суду від 12.08.2022 року по справі №126/483/20 наведено висновок про те, що під волею особи розуміється внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

У постанові від 13.12.2023 року у справі № 359/9943/20 Верховний Суд дійшов висновку, що для визнання правочину недійсним із застосуванням правового механізму, передбаченого положеннями статті 231 ЦК України, необхідним є наявність у їх сукупності таких факторів як сам факт застосування до потерпілої сторони правочину фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи, що свідчить про вчинення правочину проти справжньої волі, а також наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

У постанові від 08.04.2019 року у справі №676/865/17 Верховний Суд навів правові висновки, згідно яким підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Розгляд вимог про визнання правочину недійсним з цих підстав здійснюється з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так й інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент його укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року №6-9цс12, від 28 вересня 2016 року №6-1531цс16, та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 462/3286/16-ц (провадження №61-5896св18).

З позовом про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 225 ЦК України звертається: (а) або сторона правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; (б) або в разі її смерті - інші особи, чиї цивільні права або інтереси порушені. До інших осіб відносяться, зокрема, спадкоємці сторони правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

При цьому, статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З метою безумовного дотримання цього конституційного принципу статті 12, 13 ЦПК України також гарантують те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Однак, суд зазначає, що під час розгляду даної справа жодна зі сторін вказаної справи не заявляла клопотань про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Отже, матеріали справи не містять жодних доказів, які б давали суду підстави вважати, що в момент складання та підписання оскаржуваного заповіту, тобто станом на 08.12.2023, ОСОБА_2 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Разом з тим, за клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 05 липня 2024 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. На розгляд та вирішення експертів поставити такі питання: 1.Чи виконаний рукописний текст у Заповіті від 08.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 3634, у рядку Текст заповіту мною, заповідачем, прочитано вголос та відповідає моїй волі: «Текст цього заповіту мною вголос прочитано і власноручно мною підписаний», заповідачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , чи іншою особою; 2.Чи виконаний підпис та рукописний текст у Заповіті від 08.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 3634, у рядку ПІДПИС, заповідачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , чи іншою особою. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1

22 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засм. проф. М.С. Бокаріуса» про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 6268, а також надано копію рахунку вартості робіт по проведенню експертизи.

Позивачам було доведено до відома про необхідність оплати вартості робіт по проведенню експертизи та надання додаткових матеріалів.

30 жовтня 2024 року до суду надійшло повідомлення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засм. проф. М.С. Бокаріуса» про неможливість надання висновку експерта № 6268 у зв`язку з невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а також неоплатою рахунку за проведення експертизи.

За таких обставин, оскільки призначена ухвалою суду судова почеркознавча експертиза проведена не була у зв`язку з неоплатою позивачем рахунку за проведення експертизи та невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_2 оспорюваний заповіт не підписував є недоведеними жодними доказами, а тому не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент складання та підписання ОСОБА_2 заповіту на ім`я ОСОБА_3 , волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

Тому доводи позивачів, щодо відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_2 під час складання заповіту, також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, як і не встановлено обставин ставити під сумнів дійсність підпису заповідача на заповіті.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем та відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 , яку додано позивачами до позову, у період з 15.07.2022 по 02.04.23 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій Сватівського району, Луганської області, жодним чином не свідчить про те, що він не міг перебувати за місцем складання заповіту у зазначений час, оскільки доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.

За таких обставин суд дійшов висновку, що усі доводи позивачів в обґрунтування заявлених позовних вимог є недоведеними та ґрунтуються на її особистих припущеннях.

Отже, позивачами не надано суду належних доказів про те, що заповідачем було неправильно сприйнято фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення, а тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корнійчук Олена Валентинівна, місцезнаходження: 61058, м. Харків, Харківський район, пр-т Незалежності, буд. 7, під`їзд 14;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чорнобровка Ірина Вікторівна, місцезнаходження: 61166, м. Харків, Харківський район, пр-т Науки, буд. 38, офіс 207.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок