Справа № 296/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участі секретаря Дальянської В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 13.07.2019 вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.05.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення суду.

Позивач зазначила, що вона та син ОСОБА_4 є внутрішньопереміщеними особами, а відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина, що передбачено чинним законодавством.

Ухвалою суду від 08.01.2024 справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

15.01.2024, 07.02.2024 позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити.

16.04.2024 представником відповідача по справі подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що проживання дитини ОСОБА_5 з матірю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 є зухвалою цинічною неправдою, оскільки дитина з одного року двох місяців мешкає окремо від матері з бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , отримує від зазначених осіб матеріальне утримання, догляд та піклування. Крім цього, з бабусею та дідусем проживає старший син позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також зазначено, що проживання дитини ОСОБА_4 з бабусею та дідусем відбувається внаслідок відібрання хлопчика від матері ОСОБА_1 08.02.2021 фахівцями Служби у справах дітей Немишлянського району м. Харкова внаслідок неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків та позивача за даним фактом притягнуто до адміністративної відповідальності поставною Фрунзенського районного суду м. Харкова. Крім цього, позивач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, батьківських обов`язків не виконує.

Також зазначено, що позивач самоусунулась від спілкування з дітьми, з сином ОСОБА_4 майже з народження проживає окремо, не піклується про нього, не надає матеріальної допомоги, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 56-60).

15.01.2025 представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності. Зазначила, що відповідач та представник відповідача заперечують проти задоволення позову, оскільки позивач перебуває за межами території України без дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст.ст.12, 81ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 року (а.с. 8-9).

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Так, чинним законодавством передбачено, що мати або батько, які утримують дитину одноосібно, мають право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу або із позовною заявою про стягнення аліментів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . Що вбачається з Акту обстеження умов проживання від 30.10.2023 (а.с. 65).

Відповідно до копії витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини про Виконавчому комітеті Височанської селищної ради № 1 від 05.01.2024 відмовлено в усуненні перешкод з боку ОСОБА_6 (бабусі малолітніх дітей) у спілкуванні матері малолітніх дітей ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеністю наявності перешкод (а.с. 64).

18.11.2024 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира задоволено клопотання представника позивача та витребувано Головному центрі обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про факти перетинання Державного кордону України громадянкою України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 01.01.2024 по 18.11.2024.

На виконання вказаною ухвали, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано відповідь з якої вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 06.03.2024 здійснила виїзд за межі території України в пункті пропуску «Ягодин», 29.08.2024 о 04:07 год. ОСОБА_1 здійснила перетин державного кордону, напрямок- в`їзд в пункті пропуску «Могилів-Подільський», а о 22:38 год. цього ж дня перетнула державний кордон в напрямку виїзд в пункті пропуску «Могилів-Подільський» (а.с. 114).

Разом з цим, відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.12.2024 № 06-12/24 відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2023 по 06.12.2024 в Базі даних не виявлено (а.с. 132).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_3 не проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка на час розгляду справи судом перебуває за межами території України, натомість дитина державний кордон України не перетинала. Доказів протилежного суду надано не було. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що дитини - ОСОБА_3 проживає разом з бабусею та дідусем - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та братом ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на їх утриманні.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, суд не вбачає підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.01.2025.

Головуючий суддя Ю. І. Драч