Справа № 146/1275/24
Провадження № 22-ц/801/121/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мороз І. С.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 рокуСправа № 146/1275/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) справу № 146/1275/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10.10.2024, ухвалене у складі судді Мороза І. С. в приміщенні суду в м. Томашпіль, -

в с т а н о в и в :

12.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх № 4162) до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому, посилаючись на положення статей 104, 105, 110, 112 СК України, просив :

- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.07.2011, про що складено актовий запис № 33 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області розірвати;

- стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.07.2011 сторони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, на даний час сім`я фактично розпалася. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам та інтересам дітей.

Позивач заперечує проти застосування заходів примирення на підставі статті 111 СК України, оскільки спільні відносини між сторонами повністю припиненні, а їх відновлення є неможливим.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 10.10.2024 позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.07.2011, про що складено актовий запис № 33 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу (вх. № 5683 від 1.11.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить :

-надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення у шість місяців;

-скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог;

-стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн /а. с. 43/

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції, незважаючи на наявність у сторін двох малолітніх дітей, у порушення положень СК України не вжито необхідних заходів щодо збереження сім`ї, дотримання прав дітей та примирення подружжя, ухвалено передчасне та необґрунтоване рішення про задоволення позову. Не надано сторонам строку для примирення, чим знівельовано важливість існування сім`ї, в якій зростають діти, обмежившись формальним підходом до вирішення спору.

Щодо забезпечення права учасників справи на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 146/1275/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10.10.2024. Надіслано учасникам справи копію апеляційної скарги, роз`яснити право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали суду від 20.11.2024 отримано ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 30.11.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 642.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо клопотання про надання строку на примирення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 5.12.2024 клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення задоволено частково. Зважаючи, що позов подано до суду ще у серпні 2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано строк для примирення до 21.01.2025.

Копію ухвали суду від 5.12.2024 отримано ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 19.12.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 401; ОСОБА_1 отримано 17.12.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 347.

У строк встановлений судом сторони не примирились.

22.01.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 237) ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про розгляд справи без участі сторони відповідача, за наявними матеріалами справи. Апеляційну скаргу підтримує.

У судовому засідання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Повідомив, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто примирення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

17.07.2011 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 33. Після реєстрації шлюбу сторони взяли прізвище ОСОБА_8 / ОСОБА_8 .

В період шлюбу між сторонами, у них народилось дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з`ясувавши фактичні взаємини сторін, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому наявні правові підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Колегія суддів вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам позивача, оскільки його позиція щодо бажання розірвати шлюб є категоричною.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, так як вважає, що сімейні відносини ще можна зберегти, суд апеляційної інстанції також не вважає достатньою правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивач зазначає, що між сторонами припинились шлюбні відносини, останній час вони приживають окремо.

Окрім цього, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 5.12.2024 клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення задоволено частково. Надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення по справі № 146/1275/24 до 21.01.2025.

Однак, сторонами на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не досягнуто примирення.

Суд апеляційної інстанції підкреслює те, що з часу подання позову (12.08.2024) по день ухвалення судового рішення апеляційним судом (22.01.2025) сторони не примирились.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував інтереси неповнолітніх дітей при задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу, колегія судів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини четвертої статті 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права одного з подружжя на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відтак судові витрати понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10.10.2024 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 22.01.2025