ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/605/25 Справа № 2-798 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 2-798 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2023 року, постановлену у складі судді Черкова В.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-798 від 06.09.2010 року та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м.Донецька розглядаються Селидівським міським судом Донецької області.

Згідно довідки №544/23 від 08.06.2023 року, виданої консультантом Селидівського міського суду Донецької області, справи, які перебували у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька, яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області, інформація щодо справ, які знаходилися в провадженні суду до 2011 року, відсутня.

Враховуючи викладене, ухвалою від 22 червня 2023 року Селидівського міського суду Донецької області було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

27 жовтня 2023 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької відновлено частково втрачене судове провадження в цивільній справі №2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 Жаріков А.О. просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки, оскаржувану ухвалу було постановлено за відсутності представника відповідача, якого не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того зазначає, що метою відновлення втраченого судового провадження був розгляд заяви АТ «Кредобанк»про видачу дубліката виконавчого листа, то суд мав витребувати та дослідити документи, які б могли були подані сторонами при розгляді справи та надіслані (видані) судом до втрати провадження, а також чи завершене саме виконавче провадження, тобто чи дійсно існують підстави для відновлення судового провадження та чи дійсно порушені (підлягають захисту) права позивача, що є основною підставою для відновлення судового провадження. В противагу цьому, судом першої інстанції не було витребувано та зібрано матеріали для відновлення втраченого судового провадження, не досліджено та не встановлено порушення прав позивача (чи мета звернення до суду, зазначена заявником, пов`язана із захистом його прав).

Отже, суду не було надано жодних матеріалів, які б давали можливість відновлення втраченого судового провадження, в той же час судом не було здійснено жодного заходу задля отримання матеріалів втраченого судового провадження та дослідженню їх. До того ж, судом першої інстанції, не встановлено порушення прав позивача та чи пов`язана мета звернення до суду із захистом його прав.

Відповідно до п.5 ст.491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними. Згідно із п.2 ч.4 ст.492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках коли заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхиляє клопотання про його поновлення. Таким чином, звертаючись із заявою до суду АТ «Кредобанк»мав подати клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження (ч.3 ст.491 ЦПК України), обґрунтовуючи підстави за якими позивач не міг звернутися до суду протягом такого тривалого строку. Аналогічний висновок зроблений у постанові Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 225/2013/18. Проте суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 22 червня 2023 року про ініціювання розгляду справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-798 і відкриваючи провадження за заявою, а згодом - ухвалу від 27 жовтня 2023 року про задоволення заяви, не звернув уваги на відсутність клопотання АТ «Кредобанк»про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження, тобто не взяв до уваги невідповідність заяви вимогам ст.491 ЦПК України та безпідставно не застосував правило статті 185 ЦПК України. Відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції поважної причини для пропуску позивачем строку не встановив і в своїх судових рішеннях про неї не зазначив. Окрім того, суд першої інстанції в ухвалі не зазначив, якими доказами підтверджується власне сам факт втрати матеріалів цивільної справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Представником відповідачів 14.01.2025р. було подано заяву про участь у судовому засіданні 15.01.2025р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду у задоволені заяви було відмовлено, оскільки в порушення вимог ч.2 ст.212 ЦПК України, заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду була подана представником відповідачів пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

В день розгляду справи представником відповідачів Жаріковим А.О. подано клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибути в судове засідання, однак доказів на підтвердження поважності причин неможливості явки в судове засідання останній суду не надав.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що У червні 2023 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-798 від 06.09.2010 року та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м.Донецька, розглядаються Селидівським міським судом Донецької області.

Згідно довідки №544/23 від 08.06.2023 року, виданої консультантом Селидівського міського суду Донецької області, справи, які перебували у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька, яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області, інформація щодо справ, які знаходилися в провадженні суду до 2011 року, відсутня.

Враховуючи викладене, ухвалою від 22 червня 2023 року Селидівського міського суду Донецької області було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи частково заявлені вимоги, суд першої інстанції при вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження досліджено рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 13 серпня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, враховуючи, що будь які інші рішення суду по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні, суд вважав за необхідне використати ту частину провадження, що збереглася до втрати провадження, а саме відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції, але вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду на 27 жовтня 2023 року, що не відповідає ч.5 ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права через розгляд справи за відсутності відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження.

Питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільних справах регламентується Розділом Х ЦПК України.

Так, згідно зі ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За змістом статті 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

У свою чергу частинами 1-3 статті 494 ЦПК України визначено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Відповідно до вимог, які ставляться до заяви про відновлення втраченого судового провадження, зазначення у ній мети відновлення є обов`язковим (п.5 ч.2 ст.491 ЦПК України).

У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення.

Метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина рішення про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі. Це зумовлено тим, що наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Винятком можуть бути лише випадки неможливості відновлення судом повного тексту судового рішення, а відновлення та викладення судом його резолютивної частини є достатнім для реалізації особою захисту свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу (наприклад, отриманя дубліката виконавчого документа, скасування заходів забезпечення позову тощо).

Колегія суддів приходить до висновку, що для отримання позивачем дубліката виконавчого листа достатнім є відновлення повного тексту рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Доводи апеляційної скарги про те, що по справі не може бути відновлено судове провадження, в зв`язку з тим, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено, оскільки, гідно листа від 10.06.2020 року Ворошиловський районний відділом державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомив, що виконавче провадження №23705902, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-798 від 06.09.2010 року виданого Ворошиловським районним судом м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» суми у розмірі 109 197,59 дол. США, завершено на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з ЗУ «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін., визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 розпорядження Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції міста Донецьк переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Згідно п.9 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно довідки від 04.04.2023 року АТ «Кредобанк» повідомив, що оригінал виконавчого листа №2-798 від 06.09.2010 року, виданий Ворошиловським районним судом м.Донецька, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитом у розмірі 109 197,59 доларів США відсутній/втрачений.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені питання треба вирішувати одночасно, так як від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання .

Відповідно до п.2, п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п. 9).

За положеннями ч.3 ст.23 цього Закону №606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

За ч.2 ст.23 Закону №606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За змістом положень у п.2 ч.1, ч.2 ст.22 Закону №606-XIV виконавчі документи судів можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Інформацією Ворошиловського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що міститься в листі від 10.06.2020 року, підтверджено підставу повернення виконавчого листа згідно із п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно боржників чи кошти боржників, а саме Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р., які визначають, що виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться; подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території непідконтрольній Україні.

Особливий стан у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, трансформованої в Операцію об`єднаних сил, досі триває і встановлена законом заборона на вчинення виконавчих дій в тому числі відносно боржника по справі. Тож, пропуск пред`явлення виконавчого документа відносно боржника у зв`язку з його перериванням стягувачем не пропущений.

Згідно п.7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII від 02.06.2016р. виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, оскільки, на теперішній час триває встановлена законом заборона, то в розумінні ч.5 ст.12 Закону № 1404-VIII, беручи до уваги положення ч.3 ст.23, п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV, строк для пред`явлення виконавчого документа відносно боржників по даній справі не сплинув.

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, апеляційна скарга представника відповідачів підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про часткове поновлення втраченого провадження по справі №2-798.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі №2-798 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, частково.

Відновити рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 13 серпня 2010 року наступного змісту:

«2-798/10

РІШЕННЯ

Іменем України

13 серпня 2010 року Ворошиловський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Переверзевої Л.І.,

при секретарях Коноплянко А.О., Щукіній О.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_4 , Лопатка М.О., представника відповідача ОСОБА_1 Доценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

21 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на підставі якого відповідачці був наданий кредит в сумі 102 000 доларів США на строк до 20 березня 2028 року, а відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалася у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити проценти в розмірі Libor3м +8,5% річних за користування кредитними коштами. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 21.03.2008 року був укладений договір поруки відповідно до якого відповідачка ОСОБА_3 зобов`язалася відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та банком. Прийняті на себе зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі , перерахувавши на поточний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 102 000 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером No83691 від 21.03.2008 року. Однак відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, припинивши з 01.11.2008 року погашати заборгованість за кредитним договором внаслідок чого станом на 21.10.2009 року заборгованість за кредитом складає 4672,36 доларів США. Разом з тим, з 01.12.2008 року відповідачка припинила сплачувати проценти в зв`язку з чим заборгованість по сплаті процентів станом на 21.10.2009 року складає 8530,73 доларів США. Крім того, відповідно до п.5.1 кредитного договору встановлено відповідальність за неналежне виконання умов договору зокрема за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник крім відшкодування збитків сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, але не менш однієї гривні за кожен день прострочення. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредиту та процентів за його користування позивач має право стягнути пеню, яка станом на 21.10.2009 року становить 10 030,72 грн. Станом на 21.10.2009 року кредит по строку становить 94350 доларів США. Відповідно до п.2.2. договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості. 8.09.2009 року та 6.10.2009 року позивачем надіслано претензії відповідачу, але всупереч п.2.3 договору поруки, яким передбачено, що відповідачка ОСОБА_3 зобов`язана сплатити банку заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, поручитель не виконав своїх обов`язків. Так, станом на 21.10.2009 року заборгованість за кредитом складає 108 176, 34 доларів США та 10030,72 гривень з розрахунку 4672, 36 доларів США - сума простроченої заборгованість по кредиту; 8530, 73 доларів США прострочені відсотки; 10030, 72 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків та несвоєчасне погашення кредиту; 94350 доларів США відсотки по строку 21.10.2009 року.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів за рахунок їхнього майна та коштів суму 108176,34 доларів США та 10030,72 гривень та судові витрати.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 109197,59 доларів США.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючі на підставі довіреності підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 Доценко В.В., діюча на підставі довіреності позовні вимоги визнала частково, надала суду заперечення на позов, де зазначила, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів суми кредитної заборгованості в розмірі 109503,02 доларів США є неправомірними. Відповідно до наданих позивачем розрахунків до суми кредитної заборгованості позивач відніс пеню, що суперечить ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої пеня є різновидом неустойки. Крім того, у розрахунку суми заборгованості позивач зазначає, що з 22.03.2009 року відсоткова ставка встановлена на рівні LIBOR3М+10,5% та посилається на лист No01-16/742 від 26.02.2009 року, однак зазначений лист не був отриманий відповідачкою ОСОБА_1 . Крім того позивач не надав зазначений лист суду на підтвердження правомірності своїх дій. Відповідачка сумлінно здійснювала платежі за кредитним договором та заборгованість виникла лише в наслідок погіршення фінансового стану відповідачки. Відповідачка зверталася до позивача з проханням розглянути можливість реструктуризації кредитної заборгованості за договором в зв`язку з тяжким фінансовим становищем на що позивач висловив готовність задовольнити таке прохання, але жодних заходів щодо реструктуризації так і не вжив. Просила суд в частині стягнення штрафних санкцій відмовити, зобов`язати позивача здійснити розрахунок заборгованості без урахування підвищення процентної ставки. Та розстрочити стягнення заборгованості на 30 місяців.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлені наступні обставини.

21 березня 2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір NoА080010 за умовами якого відповідачка отримала в сумі 102 000 доларів США на строк до 20 березня 2028 року, зі сплатою процентів в розмірі Libor3м +8,5% річних за користування кредитними коштами.

Згідно п.4.1 кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно, рівними частинами по 425 доларів США не пізніше останнього робочого дня поточного місяця повертати суму кредиту.

Разом з тим, п.3.4.кредитного договору встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати проценти щомісячно, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, перерахувавши на поточний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 102 000 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером No83691 від 21.03.2008 року.

Однак, свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2.договору, але не менш однієї гривні за кожен день прострочення.

Таким чином, кредитна заборгованість відповідачки ОСОБА_1 перед банком становить 109197,59 доларів США.

В зв`язку з чим, 8.вересня 2009 року за No01-16/2552-1 та 6 жовтня 2009року за No01-16/2715, на адресу відповідачки ОСОБА_1 було направлено претензії про негайне погашення всієї суми заборгованості, однак відповідачем не було вчинено жодних дій щодо погашення суми боргу за кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором А080010 від 21.03.2008 року, 21.03.2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого відповідачка ОСОБА_3 зобов`язалася відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Пунктом 2.5 договору поруки встановлено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 6.10.2009 року банк звернувся до відповідачки ОСОБА_3 з претензією про виконання зобов`язань за кредитним договором, однак вимоги банку до теперішнього часу не виконані.

Позичальник, за вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суттєво порушуються умови кредитного договору, договору поруки, в зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 109197,59 доларів США.

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору 1700 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього 1820 гривень

На підставі ст.ст. 526, 536, 554, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 5, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 109197 (сто дев`ять тисяч сто дев`яносто сім) доларів США 59 центів..

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» витрати по сплаті судового збору 1700 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього 1820 гривень

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька Л.І. Переверзева»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 15.01.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв