Провадження № 22-ц/801/238/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуСправа № 127/38358/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Є.В., представника Вінницької міської ради Вініцької Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/38358/24 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року про забезпечення позову, яку постановив суддя Федчишен С.А. в Вінницькомуміському суді Вінницької області, повний текст складено 28 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення 50 сесії 8 скликання Вінницької міської ради Вінницької області №2538 від 25 жовтня 2024 року «Про відмову в надані дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Вінницьку міську раду надати дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,1 га, з урахуванням правових висновків викладених у рішенні, для обслуговування існуючого готельно-сервісного комплексу за рахунок земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:008:0069 площею 2,0310 га та за рахунок несформованої земельної ділянки площею 2,0628 га.

27 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Путілін Є.В. звернувся в суд першої інстанції з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити Вінницькій міській раді приймати будь які рішення щодо земельної ділянки площею 2,0310 га з кадастровим номером :01:008:0069.

Заява мотивована тим, що як вбачається із матеріалів справи зазначена земельна ділянка розташована на території Вінницької міської ради та необхідна для обслуговування цілісного майнового комплекса належного позивачу, що підтверджується висновком судової експертизи та встановлено судовим рішення. Отже її поділ і можливе відчужена третім особам, утруднить та зробить неможливим виконання судового рішення, адже необхідним буде змінювати предмет та підстави позову залучати інших співвідповідачів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов у справі, шляхом заборони Вінницькій міській раді приймати будь які рішення щодо земельної ділянки площею 2,0310 га з кадастровим номером :01:008:0069.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Вінницька міська рада подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановлену з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції всупереч нормам процесуального закону постановив оскаржувану ухвалу за відсутності жодних доказів можливих недобросовісних дій з боку відповідача, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, необхідності застосовувати заходи забезпечення позову, наявності ризиків та співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Крім того, суд першої інстанції належним чином не з`ясував чи підлягають дані вимоги розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Путілін Є.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо зв`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається, що судом першої інстанції не було враховано те, що яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення 50 сесії 8 скликання Вінницької міської ради Вінницької області №2538 від 25 жовтня 2024 року «Про відмову в надані дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Вінницьку міську раду надати дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,1 га, з урахуванням правових висновків викладених у рішенні, для обслуговування існуючого готельно-сервісного комплексу за рахунок земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:008:0069 площею 2,0310 га та за рахунок несформованої земельної ділянки площею 2,0628 га.

Заява обґрунтована позивачем тим, що зазначена земельна ділянка розташована на території Вінницької міської ради та необхідна для обслуговування цілісного майнового комплекса належного позивачу, що підтверджується висновком судової експертизи та встановлено судовим рішення. Отже її поділ і можливе відчужена третім особам, утруднить та зробить неможливим виконання судового рішення, адже необхідним буде змінювати предмет та підстави позову залучати інших співвідповідачів.

Враховуючи, що предметом позову є земельна ділянка кадастровий №:01:008:0069 площею 2,0310га, розташована на території Вінницької міської ради, а також те, що Вінницька міська рада, як власник спірної земельної ділянки може здійснити розподіл та розпорядитись земельною ділянкою, відчужити третім особам.

Також колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є співмірним заявленим вимогам.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказане свідчить про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами виник спір і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав і інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що заходи забезпечення позову носять лише тимчасовий характер.

Згідно із пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, судом першої інстанції відповідно до статті 150 ЦПК України правомірно забезпечено позов, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Щодо доводів скаржника про непідсудність справи, то такі доводи жодним чином не стосуються вирішення питання про забезпечення позову. При цьому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Процесуальних порушень, які були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції чи призвели б до неправильного вирішення справи апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року про забезпечення позовузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.