Справа № 536/2309/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.

представника позивача Приходька Ю.С. за угодою адвоката Охмака В.І.

представника відповідача Приходько І.М. за угодою адвоката Левченка В.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення коштів.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Охмак В.І. в судовому засіданні позов підтримав, відзив отримав, надав відповідь на відзив, заяв, клопотань не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Левченко В.П. в судовому засіданні позов не визнав, заявив клопотання про закриття провадження у справі посилаючись, що позивач вже звертався до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якій були зазначені аналогічні вимоги та провадження по якій було закрито в зв`язку з його відмовою від позову.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Охмак В.І. заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись, що позивачем раніше подавалася позовна заява з інших підстав, яку ухвалою суду було залишено без розгляду, що не позбавляє позивача права для повторного звернення до суду.

Заслухавши учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 255 ЦПК Українисуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленіз приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Результат аналізу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадженняу справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Установлено, що ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.08.2023 у справі № 536/1116/23 прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та закрито провадження у справі. Ухвала набрала законної сили 15.09.2023.

Аналіз матеріалів справи, що розглядається свідчить про те, що підстави та предмет позову у цій справі є тотожними підставам та предмету позову у справі № 536/1116/23, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили. Адже в обох випадках позивач звертався до суду із позовом про визнання права власності та стягнення грошової компенсації на одне й те ж саме майно.

Таким чином, вже існує рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 197-200 ЦПК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення коштів у зв`язку з набранням законної сили ухвалою суду про закриття провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст ухвали складено 22.01.2025.