ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3112/24 Номер провадження 22-ц/814/586/25Головуючий у 1-й інстанції Мирошникова О. Ш. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Хлистун Іриною Миколаївною,

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2024 року, постановлене суддею Мирошниковою О.Ш. (повний текст складено 12 вересня 2024 року),

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

31.07.2024 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що є бабою малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , батько яких ОСОБА_7 загинув при виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю дітей, яких у неї відібрано без позбавлення батьківських прав на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.06.2024 (справа №539/2184/23) та передано позивачці, їх бабі.

Передувало постановленню такого судового рішення винесення Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області наказу від 07.03.2023 №8, яким вирішено тимчасово влаштувати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають у складних життєвих обставинах в родину позивачки, ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний момент діти проживають разом із бабою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Оскільки відповідачка ухиляється від надання матеріальної допомоги малолітнім дітям, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути на їх утримання аліменти в частці від доходу відповідачки.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.09.2024 позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно із 31.07.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що малолітні діти проживають із позивачкою, їх бабою, та знаходяться на її утриманні. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Із рішенням міськрайонного суду не погодилася відповідачка та в її інтересах представник - адвокат Хлистун І.М. оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення районного суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Наполягає на тому, що добровільно надає матеріальну допомогу бабі дітей, купує їм одяг, продукти харчування та інші речі. Обставини викладеного встановленні у справі №539/2184/23, яка має безпосереднє відношення до справи, що переглядається. Із цих підстав відповідачка заявляла клопотання про зупинення розгляду цієї справи на час розгляду справи №539/2184/23, але міськрайонний суд безпідставно відмовив у його задоволенні.

Повідомляє, що на даний час справа №539/2184/23, де предметом спору є позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дочок, знаходиться на розгляді у Полтавському апеляційному суді, а постановлене судом рішення може суттєво вплинути на фактичні обставини у цій справі (№539/3112/24).

Доводить, шо вона, ОСОБА_1 , активно приймає участь у вихованні та утриманні своїх доньок, якими також опікуються її батьки, які купують їм речі та продукти харчування.

Повідомляє, що щотижня забирає дітей до себе або до своїх батьків на вихідні, спілкується з ними, піклується про них. Вона офіційно працевлаштована та має житло у м.Лубни. За актами обстеження служби у справах дітей нею створено задовільні умови для проживання дітей, забезпечено місцями для навчання та відпочинку, продуктами харчування.

Просить врахувати, що влітку 2024 року позивачка, перебуваючи на відпочинку за межами України (Польща), упродовж місяця залишила дітей на відповідачку, їх матір, а після повернення стала вимагати у неї кошти.

Вважає, що на позивачку не покладено тягар утримання малолітній дітей, оскільки у них є матір, яка надає їм належне утримання.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 02.12.2024.

10.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника позивача-адвоката Колєснікова О.А. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Вважає твердження відповідачки щодо її офіційного працевлаштування такими, що не заслуговують на уваги, як такі, що не підтверджені доказами. Відсутніми є і докази на підтвердження того, що батьки відповідачки надавали позивачці продукти харчування для малолітніх онучок, придбавали їм одяг.

Бездоказовими та маніпулятивними вважає твердження відповідачки про те, що остання піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, тощо.

Наголошує, що згідно із вимогами статей 180, 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються, у тому числі, на користь інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також позивач не погоджується із доводами апеляційної скарги відповідачки, що справа №539/2184/23 суттєво вплине на фактичні обставини у цій справі, оскільки діти влаштовані в родину позивачки на підставі наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради від 07.03.2023 №8.

12.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла відповідь представника відповідача адвоката Хлистун І.М. на відзив на апеляційну скаргу, до якого приєднано: копію наказу виконавчого комітету служби у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 05.12.2024 №106/24 «Про припинення тимчасового влаштування дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »; а також копію постанови Полтавського апеляційного суду від 27.11.2024 у справі №539/2184/23.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , а 08.06.2017 - ОСОБА_3 ; батьками дітей є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ./а.с.8,9/

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , про що 10.02.2023 складено відповідний актовий запис про смерть №183, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ./а.с.7/

Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 07.03.2023 №8 тимчасово влаштовано неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають у складних життєвих обставинах в родину ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідальність за життя та здоров`я дітей покладено на ОСОБА_2 , за її згоди./а.с.18/

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.06.2024 (справа №539/2184/23) відібрано у ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав неповнолітню дочку ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Передано малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабі ОСОБА_2 .

Передано неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Службі у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради для вирішення питання тимчасового влаштування дитини.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність зміни у кращу сторону способу життя, ставлення до виховання її дітей./а.с.10-17/

Задовольняючи позовні вимоги міськрайонний суд виходив із того, що відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей, які проживають з позивачкою.

Доводи відповідачки про купівлю одягу та утримання дітей під час їх відвідувань за місцем проживання, суд першої інстанції відхилив, оскільки доказів цьому відповідачка суду не надала, як і доказів на підтвердження передання її батьками продуктів харчування для малолітніх дітей.

При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідачка відмовилася повідомити суму місце роботи та посаду, а також зазначила, що не бажає платити аліменти позивачці.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується із огляду на наступне.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані статтею 367 ЦПК України. За змістом частин першої третьої статті наведеної норми суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №552/7368/21 від 21.08.2023, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Із огляду на викладене, а також враховуючи, що на момент постановлення оскаржуваного рішення (11.09.2024) такі докази, як постанова Полтавського апеляційного суду від 27.11.2024 у справі №539/2184/23 та наказ виконавчого комітету служби у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 05.12.2024 №106/24 не існували, суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги та перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (стаття 180, частина третя статті 181 СК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Питання визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регламентовано статтею 183 СК України, за змістом якої частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

За змістом частини п`ятої наведеної норми, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків або інших законних представників із ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №711/8561/16-ц, від 29.06.2022 у справі №596/826/21-ц, від 14.08.2024 у справі №760/4661/20.

Поряд із цим питання належного виконання батьками обов`язку із утримання дитини входить до предмета доказування.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачкою не виконано та не надано доказів на підтвердження належного виконання нею батьківських обов`язків із утримання двох малолітніх дочок. Також не ґрунтуються на доказах доводи апеляційної скарги щодо придбання відповідачкою дітям одягу, продуктів харчування чи інших речей, що виключає підстави вважати доведеним факт добровільного утримання матір`ю своїх дітей.

При цьому, в межах заявленого спору обставини участі відповідачки у вихованні малолітніх дочок, а також створення належних умов проживання не впливають на підставність стягнення аліментів на утримання дітей, які на дату постановлення оскаржуваного рішення проживали разом із бабою та перебували на її утриманні.

Посилання відповідачки у доводах апеляційної скарги на безпідставне відхилення міськрайонним судом її клопотання про зупинення розгляду цієї справи на час розгляду справи №539/2184/23, апеляційний суд відхиляє. При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем у порядку частини другої статті 353 ЦПК України не оскаржено судове рішення про відмову у зупиненні провадження, тоді як апеляційна скарга на рішення суду по суті спорі не містить належних обґрунтувань щодо незаконності такої відмови.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником адвокатом Хлистун Іриною Миколаївною, - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.01.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак