УХВАЛА

15 січня 2025 року

м. Київ

справа № 233/5540/23

провадження № 61-17323ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня

2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Агєєва О. В., Бондар Я. М., від25 листопада 2024 року про повернення апеляційної скарги у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банку «Укргазбанк» (далі -

АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішеннямКостянтинівського міськрайонного суду Донецької області

від 27 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 2203/1238 у розмірі: 20 629,50 грн, з яких: заборгованість по кредиту строкова - 15 497,85 грн; заборгованість по кредиту прострочена - 2 291,70 грн; заборгованість по процентах поточна - 358,22 грн; заборгованість по процентах прострочена - 1 200,64 грн; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 21,99 грн; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 58,46 грн.Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду

від 27 грудня 2023 року залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2023 року залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків, шляхом надання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від25 листопада 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено.Апеляційну скаргуОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

27 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

23 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 233/5540/23 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2023 року та ухвалуДніпровського апеляційного суду від25 листопада 2024 року, які просить скасувати.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Щодо оскарження заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2023 року

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального закону дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в касаційному порядку, лише після його апеляційного перегляду.

Проте заявник оскаржив у касаційному порядку заочне рішення суду, яке не було предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки в апеляційному порядку заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2023 року по суті не переглядалось, у відкритті касаційного провадження у цій частині необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження ухвалиДніпровського апеляційного суду від 25 листопада

2024 року

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишено без задоволення, апеляційна скарга залишена без руху та визначено строк для усунення недоліків, шляхом надання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Апеляційний суд встановив, що на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 подав до суду «відзив» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року, до якого додано повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У вказаному «відзиві» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , зазначав, що він є законним представником дитини-інваліда і ним, як відповідачем по справі, подана апеляційна скарга в інтересах дитини, тому що це єдине місце прописки і проживання батька з дитиною. Він не оскаржує рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитом, а просить зобов`язати банк надати копії деталізації розрахунку відповідача, інші документи, що вплинули на рішення суду першої інстанції. Наголошує, що не повинен сплачувати судовий збір, оскільки справа не несе в собі матеріального права, а лише можливість через суд встановити порушені права відповідача та дитини з інвалідністю. Не погодився із розміром судового збору, визначеного апеляційним судом, та зазначав, що відповідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» він має пільги щодо сплати судового збору згідно з Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Просив також врахувати складні сімейні обставини, пов`язані з воєнним станом.

Апеляційний суд, проаналізувавши доводи ОСОБА_1 , вказав на відсутність передбачених пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Водночас, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а вимоги апеляційної скарги не стосуються реалізації ним прав чи виконання обов`язків законного представника дитини з інвалідністю.

Також апеляційний суд вказав на помилковість доводів ОСОБА_1 про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 4 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки передбачена цим пунктом пільга щодо сплати судового збору стосується спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» (чинна назва - «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»). Натомість ОСОБА_1 не надано доказів його належності до зазначеної категорії осіб.

Саме по собі посилання на воєнний стан в Україні апеляційний суд вважав таким, що не свідчить про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Встановивши, що заявник не виконав вимоги ухвали від 28 жовтня 2024 року щодо сплати судового збору та не надав документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд апеляційної інстанції правильно повернув апеляційну скаргу.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги, а вимоги щодо необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду були передбачуваними.

Заявник в порушення пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України не додав до апеляційної скарги на заочне рішення суду документи про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», та у встановлений судом строк не усунув цих недоліків, а тому апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Вимога апеляційного суду сплатити судовий збір в сумі 4 026 грн за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду не свідчить про відмову у доступі до суду, а положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означають права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У разі, якщо ОСОБА_1 не має можливості сплатити судовий збір в сумі

4 026 грн з огляду на свій майновий стан, він, за наявності підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», не позбавлений права заявити відповідне клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від25 листопада 2024 року у цивільній справі № 233/5540/23.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников