Провадження № 2/202/1744/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2025 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуський О.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 02.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір. Позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

21.01.2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків від 09.01.2025 р.. Однак, позивачем не усунуто недоліки, зазначені в Ухвалі від 02.01.2025 року, а лише зазначено незгоду з необхідністю сплачувати судовий збір в даній справі.

Разом з тим, судом в Ухвалі від 02.01.2025 року детально зазначені мотиви, з яких позивач не може вважатись особою, яка звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

Посилання позивача на те, що він у зв`язку з агресією рф вимушений був переселитись до іншої країни не вказують на можливість звільнення його від судового збору, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнюється від судового збору особа, яка вимушено переселилась з тимчасово окупованих територій України.

При цьому відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Дніпро, де зареєстрований Позивач, не є тимчасово окупованою територією.

Посилання Позивача на судові рішення по інших аналогічних справах не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в кожній справі суд вирішує процесуальні питання, зокрема щодо наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, виключно з огляду на конкретні обставини конкретного позову.

Доводи позивача про неконституційність відмови у захисті його прав є безпідставними. Судом в ухвалі від 02.01.2025 року зазначено, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя, який не є абсолютним. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що позивачем у встановлений строк не усунуто недоліки, визначені ухвалою від 02.01.2025 року, суд вважає за необхідне повернути заяву позивачу.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260-261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації, в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди -вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський