КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

16 січня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/10855/23

Апеляційне провадження № 22-з/824/98/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сікача Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гусак О.С., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , про визнання недійсним та скасування наказу органу приватизації, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , треті особи: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , про визнання недійсним та скасування наказу органу приватизації, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на квартиру, відмовлено (т. 1 а.с. 215-222).

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року - залишено без змін (т. 2 а.с. 126-132)..

26 листопада 2024 року через Електронний кабінет в ЄСІТС було подано та Київським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сікача О.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі по 5 150 грн. з кожного (т. 2 а.с. 138-139).

17 грудня 2024 року до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Сеньок О.М., в яких остання просила відмовити у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, а відтак звільнений від сплати судових витрат. Крім того, ОСОБА_3 має статус члена сім`ї загиблого (померлого) захисника України (мати), а відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з розглядом таких питань. Також, вказувала, що в суді першої інстанції заява про ухвалення додаткового рішення не подавалась (т. 3 а.с. 156-157).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 , представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Сеньок О.М. заперечували задоволення заяви і просили відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_2 , його представник - адвокат Сеньок О.М.підтвердила в судовому засіданні про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відгуками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим, ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 16 січня 2025 року була сповіщена повідомленням 11 грудня 2024 року її представника - адвоката Сікач О.М. до Електронного кабінету в ЄСІТС(т. 2 а.с. 152-155, 160-169).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - адвокатом Сікачем О.М. було повідомлено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в апеляційному суді, складає 9 000 грн. (т. 2 а.с. 82-86).

Протягом п`яти днів після прийняття постанови, 26 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сікач О.М. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з позивачів по 5 150,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 138-139).

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник відповідача надав до суду апеляційної інстанції копію договору про надання правової допомоги від 30.08.2021 року, укладеного між адвокатом Сікачем О.М. та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 145), копію ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1473538 (т. 2 а.с. 97), копію додаткової угоди № 1 від 04.08.2024 року до договору про надання правової допомоги від 30.08.2021 року (т. 2 а.с. 146), копію акту прийняття-передачі наданих послуг від 25 листопада 2024 року (т. 2 а.с. 147), копія платіжної інструкції № 185640460 (т. 2 а.с. 140).

Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 04.08.2024 року за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорару. Розмір та порядок сплати гонорару регулюється додатково в залежності від об`єму наданої допомоги (т. 2 а.с. 145).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 04.08.2024 року до договору про надання правової допомоги від 30.08.2021 року, на виконання п. 4.1. договору сторони досягли згоди наступного: - За надання правової допомоги клієнту у апеляційній інстанції при розгляді цивільної справи № 753/10855/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР, треті особи: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання недійним та скасування наказу органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, визнання права власності на квартиру - клієнт сплачує адвокату фіксований гонорар в сумі 10 300 грн. на протязі 3-х днів з дати підписання додаткової угоди (т. 2 а.с. 146).

З акту прийняття-передачі наданих послуг від 25.11.2024 року вбачається, що адвокатом Сікач О.М. та ОСОБА_1 підтверджено виконання наступних послуг: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 год., аналіз апеляційної скарги, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 6 год., участь в судових засіданнях в апеляційній інстанції - 2 засідання (т. 2 а.с. 147).

Платіжною інструкцією від 05 серпня 2024 року на суму 10 300,00 грн. підтверджено оплату відповідачем послуг адвоката за надання правової допомоги у цій справі (т. 2 а.с. 140).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Сеньок О.А. подала до суду заперечення проти ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, а відтак звільнений від сплати судових витрат. Крім того, ОСОБА_3 має статус члена сім`ї загиблого (померлого) захисника України (мати), а відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з розглядом таких питань. Також, вказувала, що в суді першої інстанції заява про ухвалення додаткового рішення не подавалась (т. 3 а.с. 156-157).

Однак, колегія суддів відхиляє доводи представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Сеньок О.А. про те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1 групи, його звільнено від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, а відтак, вимога про стягнення з нього витрат на правничу допомогу незаконною та необґрунтованою.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, чинним законодавством не передбачено можливості звільнення позивача від сплати витрат на правничу допомогу.

Аналізуючи вказані положення, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника позивача про те, що якщо позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у порядку ч. 7 ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, мають компенсуватися за рахунок держави, оскільки вказані положення законодавства стосуються виключно такого виду судових витрат, як сплата судового збору, а не понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі, які підлягають відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Крім того, не є підставою для не стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу те, що ОСОБА_3 має статус члена сім`ї загиблого (померлого) захисника України (мати).

Так відповідно до положень частини 2 ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року (із змінами в редакції Закону № 3022-IX від 10.04.2023),ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Натомість у цій справі предметом позовних вимог були вимоги про визнання недійсним та скасування наказу органу приватизації, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на квартиру, а чинним законодавством не передбачено підстав для звільнення позивача від сплати витрат на правничу допомогу.

Оцінивши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що розмір таких витрат є завищеним, враховуючи обсяг наданої правничої допомоги, та не відповідає критерію розумності та справедливості.

Не потребували великої кількості часу та здійснення великого обсягу робіт послуги щодо написання та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, скільки правова позиція відповідача вже була сформована та не потребувала додаткового вивчення матеріалів справи чи аналізу судової практики.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що з позивачів на користь відповідачки підлягає стягненню по 2 500 грн. з кожного, витрат на правничу допомогу за розгляд справи судом апеляційної інстанції, враховуючи засади розумності, справедливості та співмірності.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сікача Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) та з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користьОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) - по 2 500 грн. з кожного витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 січня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова