Номер провадження № 2/521/1263/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явилася;

від ОСОБА_2 -не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У жовтні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у якому позивач просила суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що між нею та відповідачем 09.12.2023 року було укладено шлюб, від якого сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає разом з матір`ю. Відповідач з позивачкою та їх малолітньою дитиною не проживає, будь-якої допомоги не надає.

Також позивач зазначила, що у зв`язку із доглядом за дитиною у неї відсутня можливість працевлаштуватися та забезпечувати себе матеріально, з огляду на що, та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 75, ч. 2, 4 ст. 84 СК України просила задовольнити позовні вимоги.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 15.10.2024 року у справі №521/16650/24 було відкрито провадження, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Відзив від відповідача до суду не надійшов, що не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними у ній письмовими матеріалами.

В судове засідання, яке відкладалося у зв`язку із неявкою відповідача, позивача та її представник не з`явилися, надали суду заяву, у якій просили суд розглядати справу без їх участі, що розглянуто та задоволено судом. Також представник позивача вказала, що не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення на його адресу реєстрації судових повісток, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалення заочного рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом, які не заперечуються сторонами у даній справі.

Так, судом у даній справі встановлено, що 09.12.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що видане відповідне свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 , а/з №1534.

Від вказаного шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина - ОСОБА_3 , про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане відповідне свідоцтво про народження НОМЕР_4 , а/з №224.

Також у матеріалах справи наявні витяги з Реєстру територіальної громади від 07.05.2024 року та від 13.01.2024 року, відповідно до яких позивач разом з дитиною проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

За доводами позивача відповідач проживає окремо від неї та їх спільної дитини, жодної допомоги на утримання не надає.

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами у даній справі спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даному разі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Застосовані у даному разі норми права та мотиви, з яких виходить суд, приймаючи доводи позивача.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1-3 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи положення вказаних вище норм законодавтства, та те, що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, так як і наявності у нього інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене вище, а також зазначені обставини, суд виснує про наявність підстав для ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 14.10.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.75, 84, 182 СК України, ст.12,13,81,89, 141, 247, 263-265, 279, 280-281 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 14.10.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23.01.2025 року.

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя: Н.О. Шевчук