№ провадження 2/646/281/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2025 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо усунення від права спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Чернишова К.О.
Позивач звернулася до суду з позовом про усунення ОСОБА_4 , від права спадкування обов`язкової частки у майні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя бабуся позивачки ОСОБА_5 на випадок свої смерті залишила заповіт, яким все своє майно заповідала їй.
За рік до смерті її бабуся зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , який зловживав алкогольними напоями, на ґрунті чого неодноразово завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Приблизно у серпні-вересні 2007 року після побиття ОСОБА_5 , ОСОБА_4 залишив її у безпорадному стані, оскільки бабуся позивачки не могла самостійно готувати їжу, виконувати щоденну побутову роботу. З того часу, саме позивач стала проживати разом з бабусею, доглядати за нею та опікуватися, натомість ОСОБА_4 , маючи таку можливість та усвідомлюючи свій обов`язок, як її чоловіка, забезпечувати підтримку та допомогу, покинув її фактично у безпорадному стані.
Після смерті бабусі спадщину за заявами до нотаріальної контори прийняли вона (позивач) та ОСОБА_4 .
Через нетривалий час після смерті бабусі ОСОБА_4 помер, однак у нього є діти - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є його спадкоємцями, а отже можуть претендувати на частку у спадщині, у зв`язку з чим ОСОБА_4 має бути усунений від права спадкування з вищевказаних обставин.
Крім того, позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частки будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі, оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через неможливість отримання реєстраційних даних щодо об`єкта нерухомості у Куп`янському БТІ, яке повністю знищено внаслідок збройної агресії рф.
Ухвалою суду від 17.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 08.11.2024 підготовче провадження закрито, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки не повідомили.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Згідно позиції Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Направлені за місцем реєстрації відповідачів судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відзив відповідачами не подано.
Крім того, враховуючи, що зареєстроване місце проживання відповідачів знаходиться на території активних бойових дій у с.Петропавлівка Куп`янського району Харківської області, оголошення про виклик в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» розміщувалися на офіційному веб-сайті судової влади України. За інформацією Петропавлівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 значаться зареєстрованими на території с. Петропавлівка, однак іншими даними щодо них сільська рада не володіє.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Куп`янську Харківської області померла бабуся позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (а.с.97).
Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за вих № 73 від 13.03.2024 ОСОБА_5 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи разом з нею зареєстрованими не значаться (а.с.104).
На день смерті спадкодавиця ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 29.08.2006 (а.с.110-111).
14.02.2008 ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Є.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1-979, яким все своє майно вона заповідала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цим заповітом вона скасувала попередній заповіт (а.с.122).
Після смерті ОСОБА_5 04.04.2008 Куп`янською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 373/2008, яка зареєстрована у Спадкову реєстрі за № 44424554 (а.с.101).
Спадщину після смерті ОСОБА_5 за заявами від 04.04.2008 та 24.09.2008 до державної нотаріальної контори прийняли чоловік спадкодавиці - ОСОБА_4 та донька спадкодавиці ОСОБА_7 відповідно (а.с.93, 95)
Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Реуцькій І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з неможливістю отримання відомостей з Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва щодо технічних характеристик об`єкту нерухомого майна, відповідно до вимог чинного законодавства України при проведенні технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, 2/3 (дві треті) частки якого спадкуються.
При наявності всіх необхідних правовстановлюючих документів свідоцтво про право на спадщину за заповітом може буде видане на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна (1/3
частку житлового будинку) на ім`я ОСОБА_1 , на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна (1/3 частку житлового будинку) у відповідності зі ст. 1241 Цивільного кодексу України (обов`язкова частка) на ім`я чоловіка спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.135-136).
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер (а.с.112-113).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 202/7582/18 (провадження № 61-1706св23)).
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила усунути чоловіка її бабусі ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .
У частині третій статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.
Згідно з частиною п`ятою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до положень Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.
Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.
Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки, мешкає за адресою АДРЕСА_2 , знав її сім`ю тривалий час. Неодноразово бачив, як ОСОБА_4 , який зловживав алкоголем, бив свою дружину ОСОБА_5 , виганяв її з дому, погрожував вбити. Позивач ОСОБА_9 доглядала бабусю ОСОБА_5 , яка хворіла після того, як ОСОБА_4 її сильно побив, а його у будинку не було до смерті ОСОБА_5 , яка померла у 2008 році.
Свідок ОСОБА_10 також пояснила суду, що є сусідкою позивачки, знає тривалий час її сім`ю. ОСОБА_4 зловживав алкоголем та постійно знущався зі своєї дружини ОСОБА_5 . Остання жалілася, що він її бив, після чого скаржилася на здоров`я. Але ОСОБА_5 боялася звернутися до поліції або до лікарні. Після того, як ОСОБА_4 останній раз побив свою дружину, в неї почалися проблеми з здоров`ям, вона не могла ходити, їсти, чоловік виїхав з будинку та більше не з`являвся. Доглядом ОСОБА_5 до її смерті займалася онука - ОСОБА_9 , яка є позивачем у справі. Також свідок додала, що вона є сімейним лікарем і вважає, що проблеми із здоров`ям у ОСОБА_5 з`явилися після систематичних побоїв та знущань з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_4 .
Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 він також мешкає по сусідству з позивачем, довгий час знає її сім`ю, ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , який був її чоловіком, постійно зловживав алкоголем, бив дружину, вона нікуди не скаржилася, бо боялася чоловіка, він погрожував її вбити. Останній раз, коли він побив ОСОБА_5 тривалий час лежала та взагалі не підіймалася, а незабаром померла. ОСОБА_4 перед цим виїхав з будинку у с. Петропавлівка, та невдовзі там повісився. Під час хвороби та до моменту смерті бабусю ОСОБА_5 постійно доглядала та піклувалася про неї онука - ОСОБА_9 , яка є позивачем у справі.
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , як чоловік спадкодавиці, свідомо ухилився від надання своїй дружині допомоги, при цьому мав реальну можливість опікуватися нею, адже був молодшим від неї на 20 років, однак, не зважаючи на її незадовільний стан здоров`я, неможливість самостійного пересування та самообслуговування фактично залишив її у безпорадному стані, змінивши місце проживання та залишивши її напризволяще.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на факт ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги спадкодавиці при можливості її надання, винної поведінки останнього (зокрема, відмови від надання допомоги дружині та залишення її без догляду), а також постійної потреби спадкодавиці у такій допомозі саме від нього, суд дійшов висновку, що за сукупності таких обставин спадкоємець має бути усунений від спадкування.
За змістом статті 1233 та частини першої статті 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно зі статтею 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статей 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З матеріалів справи встановлено, що спадкодавиці ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.1998 належить 1/6 частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по АДРЕСА_1 (а.с.126).
На підставі цього свідоцтва право власності на 1/6 частину житлового будинку 30.10.2000 зареєстровано в Куп`янському БТІ за ОСОБА_5 (а.с.126 зв).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.1998 встановлено, що 1/3 частина вищевказаного будинку зареєстрована 27.03.1998 в Куп`янському БТІ за ОСОБА_6 , тобто позивачкою у справі (а.с.128).
Крім того, з технічного паспорту, складеного Куп`янським БТІ 24.10.2000 встановлено, що за ОСОБА_5 на праві власності значаться зареєстрованими частки 1/2 та 1/6 на будинок АДРЕСА_1 (а.с.26).
Рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 808-VІІ від 20.04.2018 затверджено словник вулиць міста Куп`янська та визначено актуальну назву АДРЕСА_1 .

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Судовим розглядом встановлено, що позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з неможливістю отримання відомостей з Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва щодо технічних характеристик об`єкту нерухомого майна, відповідно до вимог чинного законодавства України при проведенні технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на житловий будинок. Отже, єдиним способом захисту спадкових прав ОСОБА_1 є визнання за позивачем права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 12, 79-81, 89, 90, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1217, 1224, 1261, 1268, 1276 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , від права спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язкової частки у майні.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.01.2025.

Головуючий : І.М.Демченко