гСправа № 187/43/25 Провадження № 2/0187/150/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"22" січня 2025 р.

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., в селищі Петриківка, перевіривши матеріали

позовної заяви заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича

в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради

до ОСОБА_1 ,

про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки водного фонду шляхом її повернення, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.01.2025) через систему «Електронний суд» до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради до ОСОБА_1 (далі відповідач), яким прокурор просить суд:

1. Усунути перешкоди у здійсненні Петриківською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 1,5 га, кадастровий номер :03:003:0182, яка розташована на території Петриківської селищної ради Дніпровського району шляхом її повернення на користь територіальної громади в особі Петриківської селищної ради із незаконного володіння відповідача.

2. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку водного фонду площею 1,5 га, кадастровий номер :03:003:0182, проведену на підставі рішення державного реєстратора Підгородненської міської ради від 11.03.2021 № 57017305 (номер відомостей про речове право 40920658).

3. Скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 1,5 га з кадастровим номером :03:003:0182.

Також просить стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Позовну заяву подано заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександром Анатолійовичем.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.01.2025 справу передано судді Іщенко І.М.

Відповідно до ухвали судді від 15.01.2025 заявлено самовідвід, справу передано до канцелярії в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 15.01.2025 справу передано судді Говорусі В.О.

Відповідно до ухвали судді від 16.01.2025 заявлено самовідвід, справу передано до канцелярії в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.01.2025 справу передано судді Соловйову І.М.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Позовна заява подана прокурором в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради.

Як зазначає заявник, при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави в особі Петриківської селищної ради, як власника та розпорядника земельних ділянок водного фонду, розташованих за межами населених пунктів у межах Петриківської селищної об`єднаної територіальної громади, адже з комунальної власності протиправно вибула земельна ділянка водного фонду, яка не могла бути передана у власність, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в статтях 13, 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

Однак, як зазначає заявник, невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права власності держави на спірні земельні ділянки, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Так, Петриківською селищною радою заходи, спрямовані на захист порушених інтересів держави, не здійснені, претензійно-позовна робота, спрямована на витребування земельної ділянки не проведена.

У той же час, Дніпропетровською обласною прокуратурою направлялися запити від 02.07.2024 № 15/1-1246вих-24, 24.07.2024 № 15/1-1392вих-24 та 01.11.2024 № 15/1-2006вих-24 до Петриківської селищної ради, в яких повідомлялося про встановлені факти.

Згідно із відповідями сільської ради № 16-1567/0/2-24 від 18.07.2024, № 14-1732/0/2-24 від 07.08.2024 та № 16-2772/0/2-24 від 18.11.2024 заходи щодо витребування земельної ділянки водного фонду не здійснювались.

Отже, як встановлено обласною прокуратурою, сільською радою до теперішнього часу не вжито заходів щодо відновлення порушених інтересів територіальної громади та внесення змін до договору оренди земельної ділянки водного фонду.

Прокурор вважає, що невжиття органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення прав територіальної громади у спірних правовідносинах свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Це є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку.

Прокурор зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» ними направлено лист-повідомлення № 15/1-1972вих-24 від 25.10.2024 до Петриківської селищної ради про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом подання позовної заяви. Втім, орган місцевого самоврядування, який наділено відповідними повноваженнями, впродовж 2 місяців заходи реагування не вжив, до суду із позовом не звернувся.

З огляду на викладене, прокурор звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради.

Суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 56, 185 ЦПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави або своїх інтересів.

Частинами першою, другої статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Враховуючи особливий процесуальний статус прокурора у цивільному процесі, як особи, яка відповідно до статті 4, 56 ЦПК України наділена правом звернення до суду в інтересах іншої особи - держави, процесуальна правоздатність у нього настає з моменту виникнення відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина четверта мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене, враховуючи роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідність дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Тому, наявність інтересів держави або органу місцевого самоврядування повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави або органу місцевого самоврядування, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави або органу місцевого самоврядування, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави або органу місцевого самоврядування, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави або органу місцевого самоврядування повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави або органу місцевого самоврядування не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави або органу місцевого самоврядування належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави або органу місцевого самоврядування.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави або органу місцевого самоврядування належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

На сьогодні однозначною є практика Європейського Суду з прав людини, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.

Отже, з урахуванням викладеного, у розумінні положень статей 76, 77, 78, 80 ЦПК України прокурор, звертаючись з позовом до суду, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними, допустимими та достатніми доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави або органу місцевого самоврядування.

Саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах або орган місцевого самоврядування, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, недостатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Відповідний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави або органу місцевого самоврядування, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави або органу місцевого самоврядування, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування.

Верховний Суд констатує, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами третьої та четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах.

При цьому з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 76 - 81 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, випливає, що для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

Дотримання порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», надає можливість спростувати стверджуване порушення інтересів держави або самостійно звернутися до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Дніпропетровською обласною прокуратурою направлялися запити від 02.07.2024 № 15/1-1246вих-24, 24.07.2024 № 15/1-1392вих-24 та 01.11.2024 № 15/1-2006вих-24 до Петриківської селищної ради, в яких повідомлялося про встановлені факти щодо спірної земельної ділянки.

Як зазначає прокурор згідно відповідями сільської ради № 16-1567/0/2-24 від 18.07.2024, № 14-1732/0/2-24 від 07.08.2024 та № 16-2772/0/2-24 від 18.11.2024 заходи щодо витребування земельної ділянки водного фонду не здійснювались.

При цьому, лист-повідомлення про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом подання позовної заяви в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», як зазначає прокурор, направлено селищній раді у жовтні 2024 року (лист-повідомлення № 15/1-1972вих-24 від 25.10.2024), а до суду прокурор звернувся 13.01.2025.

Як вбачається з листа Петриківської селищної ради № 14-1732/0/2-24 від 07.08.2024, у зв`язку з проведеною в державі децентралізацією до складу сформованої спроможної Петриківської територіальної громади увійшли Петриківська, Лобойківська, Єлизаветівська, Іванівська, Курилівська, Хутірська, Чаплинська та Шульгівська територіальні громади. Петриківську селищну раду визначено правонаступником усіх прав та обов`язків сільських, селищних рад, зазначених вище. Петриківською селищною радою зазначено, що Єлизаветівською сільською радою було подано позов до Петриківського районного суду про витребування майна з чужого незаконного володіння (справа №187/2013/19). Серед іншого було пред`явлено і позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №148441 від 13.06.2001 року оформлений на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,3 га розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0181, а саме: номер запису про право власності: 31984166; реєстраційний номер об`єкта нерухомою майна: 237. Однак, рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2020 у справі №187/2013/19 у задоволенні позову Єлизаветівській сільській раді відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.02.2021 року апеляційну скаргу Єлизаветівською сільською ради на рішення Петриківського районного суду від 13.11.2019 року повернуто апелянту.

Також, селищна рада повідомила, що наразі триває розгляд кримінальної справи № 187/1167/24 у підготовчому судовому засіданні за кримінальним провадженням № 0000621 від 24.06.2024 стосовно ОСОБА_2 , за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. З ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, де Петриківська селищна рада є потерпілою особою.

З огляду на викладене, Петриківська селищна рада, вважає, що вживала як правонаступник всіх прав та обов`язків Єлизаветівської сільської ради та вживає відповідних заходів представницького характеру щодо захисту інтересів громади, у тому числі щодо скасування державної реєстрації речових прав та повернення земельних ділянок.

Згідно рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2020 у справі №187/2013/19 за позовом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, Петриківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про витребування майна з чужого незаконного володіння , зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку , зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та позовною заявою від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, предметом розгляду за первісним позовом було:

- визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №148441 від 13.06.2001 року оформлений на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,3 га розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0181: а саме: номер запису про право власності: 31984166; реєстраційний номер об`єкта нерухомою майна:237;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий №651, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеного 24.06.2019року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В.;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0182: а саме: запис про право власності: 35060364; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237;

- витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 1,5 та., розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :03:003:0182, яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з 16.01.2020 перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посвідчений 16.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маматовою В.В.;

- витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,3 га., розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :02:003:0565, яка з 17.10.2019 перебуває у власності ОСОБА_4 ,

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий №960, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виданий 17.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Є.В.;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0565, а саме: запис про право власності: 33714130; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237;

- витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,5 га., розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :03:003:0183, яка з 11.12.2019 перебуває у власності ОСОБА_5

-визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий №1209, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 посвідченого 11.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В.;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0183, а саме: запис про право власності: 34579757; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237;

- визнати право власності на спірну земельну ділянку площею 2,3 га., розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за Територіальною громадою села Єлизаветівка, в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області;

- зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користування земельною ділянкою, відновній стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення та/або демонтажу будівель, споруд, парканів, огорож та інших інженерних комунікацій, розміщених та/або збудованих на спірній земельній ділянці площею 2,3 га., розташованій на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області.

В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Окрім цього, під час розгляду вказаної справи розглядалася, зокрема, позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку, в якій він просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га з кадастровим номером :03:003:0182, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту.

В цій частині позовна заява задоволена.

На даний час справа №187/2013/19 перебуває в Дніпровському апеляційному суді.

Тобто, як вбачається з відповіді Петриківської селищної ради та рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2020 у справі №187/2013/19, орган місцевого самоврядування вживав певні дії щодо спірної земельної ділянки.

Отже, твердження прокуратури, що органом місцевого самоврядування не здійснювалися заходи щодо витребування спірної земельної ділянки є необґрунтованими.

Також, прокуратурою не наведено обставин та відповідно не надано доказів, що вказані заходи були неналежними та/або недостатніми, що викликає необхідність звернення до суду з даним позовом саме прокурора.

Суд зазначає, що залучення до представництва прокурора не може мати на меті отримання процесуальних переваг, привілейованого ставлення по відношенню до інших сторін.

Таким чином, суд не вбачає обставин, які б перешкоджали Петриківській селищній раді самостійно звернутися до суду.

Доказів, які б свідчили про нездійснення захисту чи здійснення захисту неналежним чином особою, яку прокурор визначив як позивача до позовної заяви, не додано.

Аналізуючи вищевикладене, відповідно до статті 56 ЦПК України, прокурором не наведено передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах Петриківської селищної ради.

Відтак, відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Петриківської селищної ради.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на вказане, позовну заяву слід повернути заявнику.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не призводить до ситуації, коли особа позбавляється права на судовий захист, оскільки це не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суд після усунення обставин, які послугували підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 56, 185, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки водного фонду шляхом її повернення, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.01.2025.

Суддя І.М. Соловйов