ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 681/14/24

Провадження № 22-ц/820/60/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: позивача ОСОБА_1

і його представника ОСОБА_2 ,

представника МТСБУ Висоцької Х. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року та апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року (суддя Горгулько Н. А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16 лютого 2024 року, зазначав, що 19 квітня 2020 року близько 02:20 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo» в стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вулиць Київська та С. Бандери в м. Полонне Хмельницької області при виїзді з другорядної дороги грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Audi 80» під його керуванням та допустив зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав незначні тілесні ушкодження, однак потребував медичної допомоги, а його дружина ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КК України, а цивільні позови залишено без розгляду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження. Розмір спричиненої майнової шкоди згідно з висновком експерта від 17 серпня 2020 року складає 48510 грн, на підставі акта дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 03 лютого 2024 року - 59462 грн. Також поніс витрати на оплату послуг спеціаліста-автотоварознавця в сумі 2325 грн. На час ДТП відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована. Крім того, йому заподіяна моральна шкода, оскільки зазнав надзвичайно великого емоційного стресу, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, унеможливило продовження активного способу життя. До до цього часу він не може сісти за кермо автомобіля, що створює труднощі для сім`ї в доїзді на роботу, а також по інших сімейних потребах.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_3 3825 грн матеріальної шкоди та 95000 грн моральної шкоди, з Моторного (транспортного) страхового бюро України 107992 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2325 грн відшкодування оплати спеціаліста-автотоварознавця та 20000 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Додатковим рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про розподіл витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права. Справа розглянута в порядку спрощеного провадження, що позбавило його можливості надати пояснення, заявити клопотання про призначення експертизи. Вважає, що суд мав підстави для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України ринкової вартості автомобіля в розмірі 56680 грн. Суд не в повній мірі оцінив обставини дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки (перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, зникнення з місця події, намагання уникнути відповідальності в подальшому, отримання ним з дружиною великої морально-психологічної травми).

Моторне (транспортне) страхове бюро України, не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Суд не врахував, що відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 59 від 22 лютого 2024 року до договору про надання послуг в сфері права № 3/4/2023 від 21 грудня 2022 року оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту про виконані роботи. Акт про виконані роботи складається сторонами після виконаних усіх робіт. Обсяг робіт, виконаних адвокатом був відомий суду, оскільки процесуальні документи та заяви по суті містились у матеріалах справи. Розмір гонорару визначений у фіксованій сумі незалежно від обсягу виконаних робіт. Оплата гонорару правового значення немає відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у справах № 280/2635/20, № 160/6899/20.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Моторне (транспортне) страхове бюро України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного провадження відповідає вимогам ЦПК України. Сторони не заявляли клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач не був позбавлений можливості подати клопотання про призначення експертизи. Зазначає, що ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження залишкової вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює визначити різницю вартості автомобіля до та після ДТП. Підстави для виплати моральної шкоди в порядку статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_3 просить її задовольнити. Вважає, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовив відповідачу у стягненні понесених витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зазначає, що ОСОБА_1 не надав належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

У засіданні апеляційного суду сторони підтримали кожен свою апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 19 квітня 2020 року близько 02:20 год на перехресті вулиць Київська та С. Бандери в м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та марки «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 на підставі довіреності серії НАР № 19920 від 28 серпня 2015 року, виданої ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 .

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року у справі № 681/619/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2020 року задоволено скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на бездіяльність працівників Полонського відділення поліції Шепетівського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважених осіб внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 і ОСОБА_1 від 28 червня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000216 закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України. Цивільні позови ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

За обвинувальним актом від 18.04.2022 у кримінальному провадженні № 0000216 установлено, що 19 квітня 2020 року близько 02:20 год ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. С. Бандери від вул. Л. Українки у напрямку перехрестя з вул. Київська в м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області, в порушення вимог пунктів 1.5., 2.3.(б), 2.9.(а), 12.2., 16.3, 16.11., дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху проявив неуважність, не переконався в безпечності маневру і створенні перешкод іншим учасникам руху при виїзді на перехрестя вулиць Київська - С. Бандери та допустив зіткнення з автомобілем марки «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримала механічні пошкодження, а позивач тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, пасажир ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_3 на час ДТП не була застрахована.

ОСОБА_1 у період з 19 квітня 2020 року по 21 квітня 2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з діагнозом «забійна рвана рана правої повіки», що підтверджується повідомлення КНП Полонської районної ради «Полонська ЦРЛ ім. Н. С. Говорун» № 657 від 14 серпня 2020 року, випискою № 1720 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , листком непрацездатності серії АДЦ № 593870, виданим медичним закладом.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові до Моторного (транспортного) страхового бюро України суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем розміру матеріальної шкоди.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На підставі частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

В силу пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом пп. «а» пункту 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

На підтвердження вимог позивач надав акт дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 3/02-24-1-AUDI від 03 лютого 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки «AUDI 80» на момент пошкодження в ДТП складає 58365 грн, вартість його відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ - 56680,1 грн, вартість матеріального збитку - 56680 грн.

Розмір збитку визначено спеціалістом на підставі пункту 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, згідно з яким вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, де: Свр - вартість відновлювального ремонту, грн;

б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що Свр ? С,

де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; ВТВ - величина втрати товарної вартості;

в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Колегія суддів вважає, що зазначений акт спеціаліста-автотоварознавця необхідно взяти до уваги при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Посилання представника МТСБУ на пропущення позивачем строку звернення з вимогою про виплату відшкодування, як на підставу для відмови в позові, не ґрунтується на законі.

У постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що ні Закон № 1961-IV, ні ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову, як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

При відмові страховика у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку потерпіла особа має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Зазначений висновок апеляційний суд враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.

З огляду на тривалість встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 286 КК України (обвинувальний акт від 18.04.2022), звернення 07.07.2022 ОСОБА_1 з цивільним позовом до відповідачів у кримінальному провадженні № 0000216, який був залишений без розгляду ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року, продовження строку позовної давності на строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) і зупинення перебігу позовної давності на період воєнного стану в Україні, передбачених законом підстав для відмови позивачу в позові немає.

Апеляційний суд погоджується з аргументами апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність відмови в позові до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди і вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 56680 грн згідно з висновком спеціаліста-автотоварознавця № 3/02-24-1-AUDI від 03 лютого 2024 року, оскільки позивач безпідставно вимагав стягнення одночасно і вартості автомобіля до ДТП, і вартості відновлювального ремонту.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги позивача про наявність правових підстав для стягнення з МТСБУ моральної шкоди не ґрунтуються на законі.

Відповідно до статті 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Колегія суддів не погоджується з твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про невідповідність розміру морального відшкодування, стягнутого з ОСОБА_3 , характеру та об`єму моральних страждань.

Згідно з частинами 1, 2 і 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції з урахуванням наведених вище роз`яснень, характеру заподіяння моральної шкоди, характеру та об`єму моральних страждань ОСОБА_1 правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене в межах доводів апеляційної скарги позивача рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову. В решті рішення суду потрібно залишити без змін.

Апеляційна скарга МБСБУ підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд мотивував неподанням представником відповідача доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується.

На підставі статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі частин 1, 2, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до матеріалів справи 08 березня 2024 року представник МТСБУ Висоцька Х. О. подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з позивача понесені судові витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2000 грн. До відзиву було додано довіреність Моторного (транспортного) страхового бюро України, видану адвокату Висоцькій Х. О., на представництво інтересів за № 6-01/166 від 20 грудня 2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність серії ХМ № 000405 від 07 грудня 2022 року та додаткову угоду № 59 від 22 лютого 2024 року до договору про надання послуг у сфері права № 3/4/2023 від 21 грудня 2022 року, пунктом 2 якої передбачено, що оплата послуг Висоцької Х. О. у розмірі 2000 грн здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту про виконанні роботи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Тому слушними є аргументи представника МТСБУ про безпідставність відмови у стягненні документально підтверджених витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року необхідно скасувати.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з позивача на користь МТСБУ потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.

З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу аргументи ОСОБА_3 про необхідність залишення апеляційної скарги позивача без задоволення та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги МТСБУ, зазначені у відзивах.

На підставі частини 1 статті1 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з МТСБУ підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 605 грн 60 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року в частині відмови в позові до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження бульвар Русанівський, 8, м. Київ, ІК ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування матеріальної шкоди 56680 грн (п`ятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят грн).

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять грн 60 коп.)

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн (одна тисяча грн).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта