Справа № 591/3528/24
Провадження № 2/591/612/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу № 591/3528/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Каблучко Олена Миколаївна про усунення від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5 . Після його смерті залишилася спадщина - частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому та позивачу на праві спільної сумісної власності. Після смерті сина позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа. Через деякий час відповідачі також звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини як дружина та як син. Позивачка вважає відповідачів такими, що мають бути усунені від права на спадкування після ОСОБА_5 , оскільки вони умисно ухилялися від надання будь якої допомоги померлому, якої він потребував саме від них.

У 2013 році, через суттєві погіршення стосунків у своїй родині, ОСОБА_5 переїхав на постійне місце проживання до своєї матері. Спілкування з дружиною та сином повністю припинилося, оскільки з дружиною були неприязні стосунки і вона вчиняла дії, спрямовані на унеможливлення спілкування батька з сином.

Зазначає, що з 2019 року стан здоров`я ОСОБА_5 став суттєво погіршуватися. Протягом останніх двох років свого життя ОСОБА_5 взагалі майже не пересувався та був прикутий до ліжка та інвалідного візка. Весь перебіг його хвороб протягом останніх років життя супроводжувався значним болем. Весь тягар обслуговування життя свого сина був покладений на позивача. Але ОСОБА_1 в силу свого віку, фінансового стану та стану здоров`я не мала можливості повноцінно задовольняти життєві, побутові проблеми свого сина, яких він потребував.

ОСОБА_5 був позбавлений можливості мати нормальні відносини зі своїм сином, спілкуватися з ним та за можливості проводити спільно час. Окремо ОСОБА_5 потребував допомоги і від своєї дружини. Хоча шлюб фактично розпався багато років тому, офіційно ОСОБА_5 з ОСОБА_3 шлюб не розривали. Але замість будь якої допомоги своєму чоловіку, знаючи про його стан здоров`я, ОСОБА_3 27 березня 2023 року звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

На переконання позивача, у разі нормального спілкування відповідачів з її сином, надання матеріальної допомоги, моральної підтримки, її син ще був би живий і, можливо, мав би задовільний стан здоров`я.

Після смерті ОСОБА_5 процесом його поховання повністю займалась позивака.

Таким чином, відповідачі протягом тривалого часу навмисно ухилялися від свого обов`язку надавати допомогу своєму чоловіку та батьку, якої він дуже потребував та повідомляв їм про це.

Просить суд усунути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданому представником відповідача відзиві на позовну заяву в задоволенні позову просила відмовити та значила, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, що відповідачі ухилялися від надання йому допомоги та що він потребував саме їхньої допомоги. Крім того, відсутні медичні висновки (МСЕК або ЛКК) про те, що за станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, не мав можливості себе обслуговувати, тощо. Під час лікування йому проводилася консервативна терапія, хірургічні операції не проводилися. Причиною смерті ОСОБА_5 стало не те захворювання, від якого він лікувався. В останні роки життя у нього було захворювання ніг, яке поступово прогресувало. Проте, він легковажно ставився до свого здоров`я, не хотів лікуватися. Саме завдяки наполяганням відповідачки він проходив стаціонарне лікування у 2020 році. Відповідачка організувала його перевезення до лікарні (просила своїх друзів перевезти його на автомобілі). Всі ліки були куплені за її кошти. Відповідачка з сином постійно відвідували ОСОБА_5 у лікарні. Він міг самостійно пересуватися по квартирі, не використовував ані милиць, ані інвалідного візка, не був прикутим до ліжка, міг себе обслуговувати та забезпечувати свої побутові потреби.

Зазначає також, що не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві. З 2013 року вони разом не проживали, проте спілкувалися та підтримували стосунки. З 2019 року у ОСОБА_5 почалися болі в нозі, але він не звертався до лікарів. ОСОБА_3 і його близькі друзі наполягали на стаціонарному лікуванні, але він безвідповідально відносився до своєї хвороби та відмовлявся лікуватися. Відповідачка з сином продовжували його вмовляти лікуватися далі, допомагали продуктами, ліками та давали кошти. Останні два роки стан його погіршився. Коли відповідачка з сином приходили його навідати, він їх зустрічав та пересувався по кімнаті зі стільцем, бо милиці були йому незручні. Відповідачка пропонувала купити чоловіку візок, але він відмовився, казав, що йому на візку буде погано. Таким чином, ОСОБА_3 надавала посильну допомогу своєму чоловіку у лікуванні.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що зі всіх медичних документів, які містяться в матеріалах справи, очевидним є висновок про те, що викладені позивачем обставини щодо безпорадного стану її сина протягом останніх років життя знайшли своє підтвердження. Постійне стаціонарне або амбулаторне лікування, характер та наслідки захворювання свідчать не тільки про наявність проблем зі здоров`ям спадкодавця, а й про необхідність здійснення за ним стороннього догляду і надання допомоги, що і є в даному випадку безпорадним станом.Спадкодавець не працював, тому весь фінансовий тягар його лікування, медичного обслуговування на дому, побутового обслуговування ліг на позивача. В силу свого віку, фінансового забезпечення позивачка не могла все це забезпечити власними зусиллями. Інших осіб, до кого могла звернутися позивачка для отримання будь - якої допомоги не було. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених в позовній заяві підстав.

Відповідачка ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог просила відмовити, підтримала поданий нею відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у поданій заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого є ОСОБА_1 (а.с. 16).

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 (а.с. 35).

Згідно свідоцтва про одруження 18 грудня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічного районного управління юстиції м.Суми зроблено запис № 174 (а.с. 38).

З ухвали Зарічного районного суду м.Суми від 30.03.2023 року у справі № 591/2422/23 вбачається, що у провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 04.05.2023 закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_5 . Ухвала набрала законної сили 04.05.2023 року (а.с.40-41).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Як вбачається з виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 у період з 03.03.2020 по 14.03.2020 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: атеросклероз артерій нижніх кінцівок 4 ступеня, оклюзія стегново- підколінних сегментів, хронічне порушення артеріального кровообігу нижніх кінцівок, запалення м`яких тканин лівої стопи зі значним больовим синдромом. Рекомендовано спостереження та лікування у хірурга, прийом лікарських засобів, перев`язки, контроль рівня холестерину.

З 07.04.2023 по 11.04.2023 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом атеросклероз артерій нижніх кінцівок 3 ступеня, оклюзія підколінних та гомілкових артерій, трофічні виразки обох гомілок та стоп, вторинна лімфо венозна недостатність нижніх кінцівок 2 ступеня. Рекомендовано прийом лікарських засобів та перев`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер(а.с. 24). З лікарського свідоцтва про смерть №170 від 21 квітня 2023 року вбачається, що причиною смерті була гостра серцево-судинна недостатність; перенесений в минулому інфаркт міокарда (а.с. 25-26).

З копій договорів-замовлення від 22.04.2023 та фіскальних чеків вбачається, що поховання ОСОБА_5 здійснила ОСОБА_1 (а.с.28-31).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.05.2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. 09.05.2023 року відкрито спадкову справу № 43/2023 після смерті ОСОБА_5 (а.с.27).

З копії спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулася його мати ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_6 , який є онуком позивачки, пояснив, що проживав разом із бабусею з 2005 року. Останні сім років у дядька ( ОСОБА_5 ) була гангрена, у зв`язку з цим він потерпав від судом, язв. Останній час життя дядько пересувався за допомогою стільця, потребував сторонньої допомоги: приготування їжі, догляду, допомоги у гігієнічних процедурах та перев`язках ніг. Доглядали за дядьком він та бабуся. Відповідачі один раз приходили приблизно восени 2022 року, що робили не пам`ятає. ОСОБА_5 за життя повідомляв свідку, що його дружина та син недостатньо йому допомагають. Під час перевезення ОСОБА_5 до лікарні сусіди, він і фельдшера допомагали йому у доставленні до закладу.

Свідок ОСОБА_7 , яка є подругою позивачки, пояснила, що добре знала ОСОБА_5 . Після одруження з відповідачкою він почав пити. В подальшому розлучилися, він переїхав жити до матері. ОСОБА_5 хворів, у нього гнили ноги. Він потребував сторонньої допомоги, його треба було годувати, мити. За ним доглядала мати, хоча вона за віком не мала можливості повноцінно це робити. Про те, що допомагати приходила дружина чи син не чула. Дружина приходила до ОСОБА_5 приблизно один раз на рік. Про сім`ю з ОСОБА_5 свідок не розмовляла.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Дружини та сина ОСОБА_5 вона не бачила, не знала, що він одружений. Приблизно два роки тому син свідка допомагав транспортувати ОСОБА_5 з лікарні на 5 поверх, бо більше допомогти не було кому.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні пояснила, що є кумою ОСОБА_3 . Особисто знайома з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 1999 року, хрестила сина ОСОБА_12 . Після укладеня шлюбу вони жили на ОСОБА_13 з сім`єю сестри ОСОБА_10 та матір`ю. Коли ОСОБА_5 втратив роботу, він переїхав жити до матері, але продовжував спілкування з дружиною та дитиною. Коли ОСОБА_5 захворів, він відмовлявся лікуватися або обіцяв лікуватися але нічого не робив. Свідок разом чоловіком приїжджали до нього додому, намагалися показати як перев`язувати (бо свекор також хворів. ОСОБА_5 говорив, що все, що має залишить сину. Зі слів ОСОБА_5 та відповідачки знає, що відповідачка передавала чоловіку продукти та ліки. Один раз її чоловік перевозив на автомобілі до лікарні ОСОБА_5 .

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Правові підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України.

Так, відповідно до частини 1-2 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Крім того, частиною 5 статті1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Тобто для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Також суд враховує, що, за змістом 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заявляючи позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, позивач посилається на те, що відповідачі ухилялися від надання спадкодавцю допомоги. Натомість позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, тобто такому, що позбавляє його можливості самостійно себе обслуговувати, забезпечити свої життєві потреби, що він потребував стороннього догляду, допомоги, піклування. Надані позивачем виписки з історії хвороби та виписка з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 не підтверджують безпорадного стану спадкодавця, а також того, що останній потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Інших доказів, які б підтверджували повідомлені позивачем обставини, суду не надано та не заявлено клопотання про їх витребування.

Також не надано доказів, що ОСОБА_5 потребував допомоги саме з боку відповідачів, звертався до них за допомогою, а вони безпідставно ухилялися від обов`язку щодо її надання. Самі лише пояснення свідків за відсутності інших документальних доказів не можуть бути покладені в основу рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, в зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для усунення відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2025.

Суддя О.О.Ніколаєнко