ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року

м. Харків

справа № 645/1665/21

провадження № 22-ц/818/661/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізоновій О.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії , -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року, постановлене суддею Шевченко Г.С.

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з формування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , шляхом її державної реєстрації та незаконного присвоєння їй кадастрового номеру :09:014:0009, з відкриттям її поземельної книги; зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та скасувати незаконно присвоєний їй кадастровий номер :09:014:0009, закрити її поземельну книгу, та стягнути судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Вказує, що суд в основу рішення поклав доводи відповідача, без зазначення правового обґрунтування. Не звернув уваги на відсутність розробки проекту землеустрою земельної ділянки. Також не надано оцінки, що ОСОБА_3 отримав земельну ділянку з порушенням норм закону. Вважає, що у разі скасування судом дій державного реєстратора по даній справі, спірна земельна ділянка втрачає формальне існування і свої межі в натурі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367ЦПКУкраїни - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що оскаржувані ним дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з формування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , шляхом її державної реєстрації та присвоєння їй кадастрового номеру :09:014:0009, з відкриттям її поземельної книги порушують його права та інтереси.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що згідно інформації, наданої ТОВ «Івентарбюро», житлова будівля з надвірними будівлями АДРЕСА_1 зареєстрована за є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 по 4/5 частинах на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24 травня 2004 року; за ОСОБА_6 зареєстровано 1/5 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26 січня 2007 року.

Площа земельної ділянки згідно рішення Харківської міської ради № 1386 від 28 вересня 2000 року по АДРЕСА_1 становить 0,0620 га.

Рішенням Харківської міської ради від 26 вересня 2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею орієнтовно 0,0765 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки

ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , виконаної ТОВ «Геокомплекс», відповідно до Генерального плану м. Харкова до 2026 року вищевказана земельна ділянка розташована в зоні садибної житлової забудови, на час розробки проекту відведена земельна ділянка вільна від забудови та інженерних мереж.

При встановленні меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 була отримана згода користувачів суміжних земельних ділянок: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , межі цієї земельної ділянки були встановлені.

Рішенням Харківської міської ради від 22 травня 2013 року земельна ділянка площею 0,0765 га на АДРЕСА_1 передана ОСОБА_3 у власність.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :09:014:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 10.08.2020 р. зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

18.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся з листом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати незаконно присвоєний їй кадастровий номер :09:014:0009 та закрити її поземельну книгу.

17.10.2020 року ним було отримано відповідь, в якій відмовлено у виконанні вказаних дій стосовно земельної ділянки.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 наголошував, що біля його присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , була спірна земельна ділянка, якою він користувався більше, ніж 30 років добросовісно, відкрито, безперервно, і на той час вона була вільна від забудови та відгорожена від сусідів їх парканами, і значилась як землі запасу Харківської громади. Позивач вважає, що за ст. 119 ЗК України у нього було право її приватизувати (набувальна давність) і у 2012-2013 роках він вже збирав документи для приватизації його ділянки і цієї частки земельної ділянки. Але, отримавши речове право на свою незаконно сформовану земельну ділянку, добросовісний набувач таким чином знищив право ОСОБА_1 на приватизацію цієї частки ділянки.

Зі змісту статей 15, 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 4 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

За ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

-поділу або об`єднання земельних ділянок;

-скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

-якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

-поділу чи об`єднання земельних ділянок;

-якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

-ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру;

3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :09:014:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 10.08.2020 р. зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач не заперечував, що на спірній земельній ділянці ОСОБА_2 побудував житловий будинок, де проживає разом із сім`єю.

Разом із тим, ОСОБА_1 не подав суду належних та допустимих доказів правомірності користування (оформленого належним чином) спірним нерухомим майном земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , що входить до складу земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 , та яка на даний час належить на праві власності ОСОБА_2 .

Підстав вважати, що права позивача були порушені не має.

Судова колегія звертає увагу на те, що у травні 2016 року ОСОБА_5 звертався до суду із позовом до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ТОВ «Геокомплекс», Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки, у якому просив: визнати незаконним проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , розроблений ТОВ «Геокомплекс»; скасувати рішення 24 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність і надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 22 травня 2013 року в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки за вказаною адресою; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , що надана йому за попереднім рішенням, та визнати недійсним існуючі документи на це право; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 за Харківською міською радою, що надано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :09:014:0009; зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати незаконно встановлені ним паркани навколо спірної земельної ділянки.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 березня 2018 року у справі № 645/2267/16-ц, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 09.07.2018 року та постановою Верховного Суду від 02.06.2020 року, в задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що позивач не надав доказів, що він має право на користування частиною земельної ділянки площею 0,035 га на АДРЕСА_1 , яка входить до складу земельної ділянки наданої ОСОБА_3 . Посилання позивача на ті обставини, що він захопив цю земельну ділянку самовільно та відкрито користувався нею протягом 30 років, не є правовою підставою визнання його права на надання та приватизацію цієї земельної ділянки переважним.

Крім того, із заявою щодо виділення спірної земельної ділянки йому у користування ОСОБА_1 звернувся після надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0765 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,035 га, на яку претендує позивач, для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 .

При встановленні меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 була отримана згода користувачів суміжних земельних ділянок: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Відмова узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 , при відсутності порушення його прав користування земельною ділянкою, закріпленою за належним йому на праві спільної сумісної власності будинком АДРЕСА_1 , не є правовою підставою для скасування рішення Харківської міської ради про надання спірної земельної ділянки.

Також, предметом розгляду судів були доводи ОСОБА_1 про те, що проект землеустрою розроблено ОСОБА_3 з порушенням вимог закону, оскільки його розробляв не сертифікований інженер. З цього приводу, суди дійшли висновку, що наведені позивачем доводи не свідчать про те, що викладені ним недоліки процедури розробки проекту відводу земельної ділянки порушують його право користування земельною ділянкою площею 0,0620 га, яка закріплена за житловим будинком, переданим йому та членам його сім`ї по приватизації на праві спільної сумісної власності.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів, що свідчили б про порушення права ОСОБА_1 при виділі земельної ділянки кадастровий номер :09:014:0009, матеріали справи не містять.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 15.01.2015 року.