ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року місто Чернівці справа №725/9261/24

провадження №22-ц/822/101/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Собчук І.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, головуючий в суді першої інстанції суддя Цуркан В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Посилалася на те, що 03 жовтня 2016 року у виконавчому комітеті Турятської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №11.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2024 року шлюб між ними був розірвано.

Вказує, що від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що відповідач не дбає про сім`ю, не цікавиться дітьми, їх розвитком, здоров`ям, навчанням та не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

Діти потребують постійного належного розвитку, навчання, харчування, одягу, лікування та це все потребує значних коштів. Вказує, що вона працює продавцем в ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» і її середньомісячний дохід становить 12678 грн. Крім цього, у неї на утриманні перебуває ще одна дитина ОСОБА_5 . Чи працює відповідач, їй не відомо.

На підставі викладеного, просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією згідно законодавства, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 02 жовтня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині задоволення суми аліментів у розмірі 3500 грн. та в цій частині, прийняти рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Посилався на те, що немає постійного доходу, а непостійний заробіток з нетривалих підробітків витрачає на дітей та на свої повсякденні потреби, нерухомого майна та транспорту немає, великих покупок не здійснював.

Вказав, що спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину.

Крім цього, вказав, що колишня дружина працює та отримує заробітну плату у розмірі 12 678 грн. на місяць, що відповідно на кожного члена сім`ї становить 3100 грн., а не 3500 грн. як стягнуто з нього.

Також, вказав, що проживає з батьками, які є пенсіонерами, мати інвалід 2 групи і потребує постійного лікування, а тому пенсії не вистачає і він змушений допомагати батькам. Вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження потреби дітей у таких витратах.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2024 року, шлюб, зареєстрований 03 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у виконавчому комітеті Турятської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 11 розірвано (а.с.6-7).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.8, 9).

У позивачки від першого шлюбу є дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Згідно довідки №208 від 07 червня 2024 року та акту обстеження житлово-побутових умов №299 від 20 вересня 2024 року, виданих Тарашанською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13, 14).

Як вбачається з довідок №115 та №116 від 07 серпня 2024 року, виданих Турятською АЗПСМ, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є здоровими (а.с.11, 12).

Згідно довідки виданої ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», ОСОБА_1 працює в ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» з 14 лютого 2024 року та займає посаду продавець непродовольчих товарів, її заробітна плата за період з березня 2024 року по липень 2024 року становить 64 823, 75 грн. (а.с.15).

Мотиви та застосовані норми права, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в сумі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років в сумі - 3196 гривень. Старша дитина сторін перебуває саме в такому віці і відповідно має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке йому зобов`язані надати, згідно вимог статті 180 СК України, його батьки.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно частини 1 статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача, а також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру стягнутих аліментів.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину буде достатнім для забезпечення якнайкращих інтересів дітей, забезпечить дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

На думку апеляційного суду, такий розмір аліментів відповідатиме встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України та не буде надмірним тягарем для відповідача.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача будь-яких доходів та фінансову неспроможність сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом розмірі не заслуговують на увагу, оскільки він є особою працездатного молодого віку, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітній, тому має можливість працевлаштуватися і отримувати дохід.

Окрім цього, апеляційний вважає, що відповідач повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 травня 2024 року в справі № 755/18195/21.

Необхідно також зазначити, що відповідач заперечуючи можливість сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не подав суду належних та допустимих доказів розміру своїх доходів, а також не надав доказів наявності у нього інших щомісячних витрат, а тому такі доводи відповідача не впливають на визначення розміру аліментів.

Доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом розмірі через перебування на його утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів та на явність у батьків відповідача різних захворювань, є безпідставними, оскільки суду не надано ніяких доказів надання ним матеріальної допомоги батькам, розміру таких витрат та їх потребу у такій допомозі.

Помилковими є посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав для обмеження розміру аліментів на дитину сторін визначеним ч. 2 ст. 182 СК України мінімальним гарантованим розміром аліментів - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ця норма закону встановлює саме мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, а в обставинах конкретної справи не має обмежень для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, колегія суддів враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей/дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір, а тому посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не заслуговують на увагу.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк