Справа № 489/6954/24
Провадження № 2/489/343/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 224524-КС-002 від 19.02.2021 та додатковою угодою до нього в розмірі 52 167,44 грн. та судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказує, що 19.02.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 224524-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». На виконання вказаного договору позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку, номер якої був особисто вказаний нею. Сторони визначили, що за користування кредитними коштами встановлено фіксовану відсоткову ставку 0,85089584 % за кожен день користування кредитом. Також 07.05.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, згідно якої позичальнику надано додатково кредит в сумі 16 000,00 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в порядку і строки, передбачені договором. Натомість відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, лише частково здійснюючи погашення кредитної заборгованості та відсотків. В зв`язку з цим станом на 16.08.2024 утворилась заборгованість розмірі 52 167,44 грн., яка складається з: 28 446,54 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23 720,90 грн. сума прострочених платежів по процентам.

Також представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», які він не має можливості отримати самостійно.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про те, чи випускалась банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та інформацію про рух коштів (виписку) по вказаній банківський картці за період з 19.02.2021 по 27.08.2021 включно.

25.09.2024 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що надана позивачем копія договору не містить підпису ОСОБА_1 , крім того суду не надано докази перерахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача. Так само графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача, внаслідок чого можна дійти висновку, що її не було ознайомлено з умовами кредитування. Крім того відповідач зауважувала, що належного розрахунку, який би узгоджувався з матеріалами справи та умовами кредитного договору позивач до суду не надав, наданий розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може слугувати безперечним доказом по справі. Окрім викладеного, на переконання відповідача безпідставним зі сторони ТОВ «Бізнес Позика» є нарахування відповідачу пені (неустойки) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що є порушенням діючого законодавства. Додатково ОСОБА_1 наголошувала на тому, що позивачем не вчинялось заходів досудового врегулювання спору.

08.10.2024 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Бізнес Позика» надійшла відповідь на відзив, згідно якої він спростовує заперечення відповідача проти позову та наполягає на його задоволенні в повному обсязі. Зазначає про те, що позовні заява була подана після закінчення строку кредитування, а тому повідомлення-вимога про повне дострокове повернення кредиту на адресу відповідача не є необхідною. Зауважував, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції; правочин може вчинятись в письмовій або в електронній формі; якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно зазначений кредитний договір укладено позивачем та відповідачем ОСОБА_1 у відповідності до вимог діючого законодавства, зокрема ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»; до позовної заяви було долучено візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди. Представник позивача вказував, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на їх ім`я банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів за допомогою платіжних систем посередників. На переконання позивача, до позовної заяви ним було долучено детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який ґрунтується на умовах договору та узгоджується з матеріалами справи.

31.10.2024 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона наполягає на безпідставності позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, у відповіді на відзив просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, у відзиві на позовну заяву просила суд розглянути справу за її відсутності, в задоволенні позову відмовити.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

19.02.2021 ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 224524-КС-002 про надання кредиту. ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору (а.с. 45-46, 47-48).

19.02.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 224524-КС-002 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 43-44).

Відповідно до умов договору строк кредиту 16 тижнів; процентна ставка: в день 0,85089584, фіксована; комісія за надання кредиту 2 400,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 24 000,00 грн.; строк дії договору до 11.06.2021; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 42 240,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 373,90448160 процентів.

ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, котрий було повідомлено боржником (а.с. 60-61).

07.05.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду 1 до договору № 224524-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якої позичальнику додатково надано кредит в розмірі 16 000,00 грн. (а.с. 52-53). Продовжено термін дії договору до 27.08.2021. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту 2 400,00 грн.

Грошові кошти в зазначених вище розмірах було перераховано на картковий рахунок, визначений особисто позичальником ОСОБА_1 в анкеті клієнта (а.с. 64), що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 58, 59).

В зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з погашення кредиту та відсотків за його використання, виникла заборгованість, яка станом на 27.08.2021 становить 52 167,44 грн., яка складається з: 28 446,54 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23 720,90 грн. сума прострочених платежів по процентам. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви (а.с. 19-38).

Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит.

Наведене свідчить про належне укладення між сторонами кредитного договору, в тому числі погодження основних умов шляхом одноразового ідентифікатора, умови якого позивачем були виконані. Відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже з огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем використовується електронний договір та застосування цифрового підпису. Попередня ідентифікація особи відбувалася за допомогою завантаження копії паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) в інформаційно-телекомунікаційну систему.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого позивачем були виконані. Однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, а також сумам, отриманим відповідачем.

Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.02.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 224524-КС-002 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора, а також 07.05.2021 укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору. При укладенні кредитного договору позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну вартість наданого кредиту, розмір відсотків, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору.

На підставі договору відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка), зазначений нею особисто, грошових коштів у розмірі 24 000,00 грн. та 16 000,00 грн. (що підтверджується платіжними дорученнями АТ КБ «ПриватБанк»). Протягом тривалого часу відповідач виконувала умови договору,частково погашала заборгованість за кредитом та відсотки, що підтверджує факт укладення нею кредитного договору та отримання грошових коштів (а.с. 145-149).

Без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договір між ОСОБА_2 та ТОВ «Бізнес Позика» не був би укладений.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилась на визначені у ньому умови кредитування, в тому числі розмір відсотків за користування кредитними коштами, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Щодо заперечень відповідача про те, що ТОВ «Бізнес Позика» протиправно нараховано їй неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, вони не приймаються судом до уваги, оскільки за вказаним кредитним договором позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 лише заборгованість за тілом кредиту та відсотками.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054 ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 167,44 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, інші аргументи відповідача, визначені ним як підстави заперечення проти позовних вимог, не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 224524-КС-002 про надання кредиту від 19.02.2021 та додатковою угодою № 1 до договору № 224524-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2021 станом на 16.08.2024 в розмірі 52 167,44 грн. (п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят сім гривень 44 копійки), яка складається з: 28 446,54 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23 720,90 грн. сума прострочених платежів по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.01.2025.

Суддя Г.А. Микульшина