Справа № 511/3808/24
Провадження № 2/522/1729/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Чучко Б.В.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Єлісєєвим Д.О., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Матеріали справи надійшли на адресу суду на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.10.2024 про передачу справи за підсудністю.

Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що подружні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення не принесли жодних результатів. Одночасно із позовною заявою представник позивача подав заяву про розгляд цивільної справи без участі позивача та представника позивача у всіх судових засіданнях у справі, підтримання позовних вимог в повному обсязі, у якій зазначив, що позивач строку на примирення не потребує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В.

Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На адресу 23.12.2024 суду засобами електронного зв`язку із накладенням електронного цифрового підпису від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог в повному обсязі.Позов просила задовольнити, також у заяві відповідач зазначила, що надання строку на примирення не потребує.

У судове засідання 16.01.2024 сторони не з`явились. Позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у справі. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, а також підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у справі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З метою недопущення затягування строків розгляду справи судом та з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, відсутністю потреби у наданні строку на примирення, подання до суду заяв про розгляд справи без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували 09.06.2023 шлюб, про що 09.06.2023 складено відповідний актовий запис № 904. Шлюб зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09.06.2023, вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - ОСОБА_3 ; дружини - ОСОБА_4 (а.с. 5).

Доказів наявності у подружжя спільних дітей суду не надано.

Позивач ОСОБА_1 виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Відповідач відзив до суду не подала, крім того відповідач у заяві зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Сторони не потребують надання строку на примирення.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.2-4ст. 56 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст. 113 CК України).

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не зверталась до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подала відзив. Сторони не потребують строку на примирення. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. Доказів наявності спільних дітей у подружжя суду не надано.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 09.06.2023, про що складено відповідний актовий запис № 904.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України).

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України).

Сплата судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду підтверджена квитанцією № 215744723 від 24.09.2024, згідно якої вбачається, що фактично сплачено суму судового збору у розмірі 1212,00 гривень (а.с. 6). Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Згідно пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, з урахуванням розміру 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява подана до суду, розмір судового збору, що мав бути сплачений позивачем становить 1211,20 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;.

Оскільки заяву про визнання позову відповідачем було подано до суду 23.12.2024, тобто до початку розгляду справи по суті та від позивача не надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, тобто 605,60 гривень, а також стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків суми судового збору за задоволену позовну вимогу - у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 142, 206, 223, 258, 259, 263, 265, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований 09.06.2023 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 904.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеської області (, адреса: 65023, Одеська область, м. Одеса, вулиця Садова, буд. 1 - А) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 50 % суми судового збору, тобто 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 коп.), сплачених за квитанцією № 215744723 від 24.09.2024 на суму 1212,00 гривень, одержувач: ГУК в Од. обл./м. Роздільна/22030101; , IBAN: UA0015710, призначення платежу: Код виду сплати: 101 Додаткова інформація: 859; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Роздільнянський районний суд Одеської області.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 коп).

Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 20.01.2025.

Суддя Юлія ЧОРНУХА