У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 Справа №607/16804/24 Провадження №2-др/607/2/25

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участі секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву адвоката Сампари Надії Миронівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у даній справі у розмірі 10000,00 грн.

Заява мотивована тим, що 26.11.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 607/16804/24, проте не вирішено питання про відшкодування судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу. Представником позивача у позовній заяві вказано, що витрати на правничу допомогу у попередньому (орієнтовному) розмірі складають 10000,00 грн.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надано докази здійснених позивачем витрат на правничу допомогу, а саме: ордер на надання правничої допомоги серії ВО № 1082562 від 24.07.2024; акт виконаних робіт від 10.12.2024 договір №24/07 про надання правничої допомоги від 24.07.2024.

Ухвалою судді від 12.12.2024 прийнято заяву до розгляду та призначено розгляд справи.

13.12.2024 представник відповідача Гула А.С. звернувся до суду із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. А також, вказує на те, що під час розгляду справи судом з боку позивача не подавалися заяви про те, що докази про розмір судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, будуть надані після ухвалення рішення суду. Відсутні такі відомості й у заявах по суті, а також в усних клопотаннях, висловлених під час судового засідання та внесених до його протоколу. З цих підстав, зважаючи на зміст абз.3 ч.8 ст.141 ЦПК України, заява представника позивача має бути залишена без розгляду. Крім того, заява представника позивача не містить в собі обґрунтування поважності причин неподання до суду доданих доказів до закінчення судового засідання, у якому було ухвалено судове рішення, як це передбачено ч.1 ст.246 ЦПК України. Вважає, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є завищеним та не співмірним до фактично виконаного адвокатом об`єму робіт.

В судове засідання сторони не з`явились, представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву судом встановлено, що 26.11.2024 судом ухвалено рішення, яким позов представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено та змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2018 у справі №607/11967/17.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20).

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 134, 141 ЦПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові від 31 липня 2024 року у справі №916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 141 ЦПК України. У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

З урахуванням принципу правової визначеності, заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі (або до закінчення судового засідання у спрощеному провадженні) про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення розуміння частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.

Також суд ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23), де зазначено, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Судом встановлено, що у позовній заяві представник позивача на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи становить 10000 гривень на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що прохання в позові про стягнення судових витрат з відповідача не є тотожними із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.

Суд зазначає, що сторона позивача на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявила в ході судового розгляду справи (ані усно, ані письмово) про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів.

Також, суд враховує, що у разі наявності намірів у сторони отримати відшкодування понесених нею судових витрат, така сторона зобов`язана подати такі докази до закінчення судових дебатів у справі (або до закінчення судового засідання у спрощеному провадженні). Якщо своєчасній подачі зазначених доказів перешкоджають поважні причини, сторона повинна повідомити суд про такі причини, обґрунтувати їх поважність та неможливість подати докази у визначений процесуальний строк, а також, до закінчення судових дебатів зробити заяву про зобов`язання подати докази про понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат позивача на правничу допомогу, представник позивача адвокат Сампара Н.М. не зазначає поважності причин, які перешкодили їй подати докази щодо витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

За наявності лише попереднього розрахунку суми витрат, без подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та ухвалення рішення і без подання заяви про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у суду немає підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 01 листопада 2022 року у справі № 910/7099/21, від 04 липня 2023 року у справі №918/54/22, постановах від 13 грудня 2023 року у справі № 947/26932/20, від 31 липня 2024 року в справі №916/2929/22.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 908/574/20 (провадження № 61-3454св22)).

Таким чином, враховуючи, що позивач до ухвалення рішення не подала суду докази на підтвердження понесення нею судових витрат на правничу допомогу, не повідомила про намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення протягом встановленого строку, та подала заяву про відшкодування таких витрат вже після завершення розгляду справи судом та ухвалення ним рішення по суті вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

За встановлених обставин саме позивач, який не вчинив передбачені процесуальним законодавством дії, має нести ризик настання відповідних негативних процесуальних наслідків своєї бездіяльності.

Керуючись статтями 133, 134, 141, 246, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Сампари Надії Миронівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Ухвалу складено 16.01.2025.

Головуючий суддя П. Я. Стельмащук