ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4913/23

Провадження № 22-ц/820/82/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024 року (суддя Козачук С.В.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк», товариство, банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначалось, що 25.10.2017 між АТ «Альфа Банк» (перейменовано на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 укладено угоду № 630763403 про надання споживчого кредиту, згідно якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Позивач вказував, що кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, зазначений в договорі, проте, останній свої зобов`язання за договором не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув. Як наслідок, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 39235,40 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, тому АТ «Сенс Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 630763403 у розмірі 39235,40 грн.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №630763403 від 25 жовтня 2017 року в розмірі 39235,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 подану через свого представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Рудзея Ю.В подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що відповідно до виписки, доданої до позовної заяви відповідачу нараховано комісію за обслуговування основної картки та комісію за розрахунково-касове обслуговування основної картки в розмірі 45197,99 грн. Водночас, заочним рішенням суду встановлено, що заборгованість по будь-яких інших платежах, включно з комісійною винагородою, розрахунково-касовим обслуговуванням, страховими платежами у ОСОБА_1 відсутня. Отже, всю нараховану комісію відповідачем було сплачено.

Крім того, вказує, що позивачем не надано до суду жодних первинних документів, що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконувались зобов`язання за кредитним договором належним чином, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 39235,40 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з таких підстав.

Встановлено, що 25 жовтня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630763403 шляхом підписання відповідачем оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», паспорта споживчого кредиту.

Згідно умов оферти від 25.10.2017, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета кредиту для особистих потреб, ліміт відновлювальної кредитної лінії становив 200000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою - 26,00 % річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн., на строк 12 місяців з можливістю пролонгації. (а.с. 4-5)

Згідно з вищевказаною офертою ОСОБА_1 запропонував банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну карту МС DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску. Підтвердив, що він ознайомлений, у тому числі у письмовій формі, зокрема: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.

Підписавши анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк» (надалі - анкета-заява), ОСОБА_1 згідно п.п. 2.1.1.-2.1.3. анкети-заяви підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа Банк» на умовах, встановлених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни - за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі); підтвердив, що в день підписання цього Акцепту отримав примірник Договору та всіх додатків до нього; ознайомлений з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із Договором; надав згоду на договірне списання коштів із своїх рахунків; підтвердив отримання інформації згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; погодив встановлення позовної давності у 10 років за будь-якими спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не виключно спорами щодо відшкодування збитків, сплати неустойок (штрафів), тощо. (а.с. 6, зворот).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

З виписки по рахунку з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 25.10.2017 по 28.02.2023 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав та користувався кредитними коштами, здійснював погашення кредиту.

Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

05.06.2023 АТ «Сенс-Банк» було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 17).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 630763403 від 25.10.2017, станом на 28.02.2023 існує заборгованість в сумі 39235,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 19513,02 грн, за процентами в сумі 43,11 грн, за простроченим тілом кредиту в сумі 18343,06 грн та по процентами за користування простроченим тілом кредиту в сумі 1336,21 грн.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Банком, в підтвердження боргу відповідача до суду надано, крім розрахунку заборгованості, виписку по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard боржника ОСОБА_1 , яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, з якої вбачається, що за період з 25.10.2017 - 24.02.2023 банком списано за рахунок кредитних коштів в погашення комісії за обслуговування кредитної картки, розрахунково-касове обслуговування кошти в сумі 45197,99 грн. Про що зазначено відповідачем у апеляційній скарзі.

Разом з тим, банк не надав належних та допустимих доказів наявності та переліку додаткових супутніх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та розрахунково-касовим обслуговуванням, які погоджені зі споживачем відповідачем у справі при укладенні кредитного договору, а тому дії банку щодо списання кредитних коштів в погашення комісії за обслуговування кредиту (обслуговування та розрахунково-касове обслуговування) та збільшення у зв`язку з цим розміру кредиту (тіла кредиту) не можна вважати правомірними.

З врахуванням зазначених обставин, позивачем не доведено наявність заборгованості за кредитним договором, відповідно, відсутні правових підстави для задоволення позовних вимог.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують факт видачі кредиту відповідачу , оскільки протягом значного періоду часу відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, які знаходились на отриманій ним кредитній картці World Debit Mastercard, та здійснював погашення кредиту, не оспорюючи його складових та розміру.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3220,80 грн, сплачений останнім при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Акціонерного товариства «Сенс Банк» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 3220,80 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 січня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В.П`єнта

Судді: А.П.Корніюк

О.І. Талалай