ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5177/24 Провадження 2/636/333/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Тетяна Вікторівна, про визнання договору дарування недійсним, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 33/100 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної частки житлового будинку, посилаючись на те, що відповідачем на сьогоднішній день здійснюються дії щодо наміру відчуження спірного майна.

Заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.1 ст.151 ЦПК України).

У поданій до суду заяві заявником не зазначено вагомі причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, чим саме забезпечення позову сприятиме виконанню рішення суду згідно заявлених позовних вимог та не обґрунтовано, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, шо саме лише припущення позивача про ймовірність відчуження спірного майна не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, будь-яких доказів на підтвердження зазначених припущень позивачем не надано.

В силу положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, клопотання позивача ґрунтується лише на припущеннях, доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність зазначених у заяві відомостей позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду на будь-якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Повернути заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції в 15-денний строк з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя: С.А. Оболєнська