Справа № 683/2936/24
20 січня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.
з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника
адвоката Кравчук С.П.
представника органу опіки та піклування Сторожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2936/24, 2/683/98/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області,
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 14 лютого 2009 року вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року розірвано. У період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .
Вказує, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 самоусунувся від виховання сина та його утримання, аліментів на дитину добровільно не платить, в житті сина не з`являється, його потребами не цікавиться, на дні народження та зі святами не вітає, не телефонує.
З часу розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом із нею, спочатку у м. Старокостянтинів, а з 2017 року у м. Хмельницький.
При цьому, батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, по вихованню сина та забезпеченню здобуття ним повної загальної середньої освіти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, будь-якої ініціативи до спілкування з сином не проявляє, при тому, що вона ніколи не чинила йому перешкод у їхньому спілкуванні.
Тому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, здійснення її прав, просить позбавити відповідача батьківських прав, що на її думку, буде повністю відповідати інтересам дитини.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою суду до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кравчук С.П. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. просить позов задовольнити, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним та буде відповідати інтересам дитини.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради Левицька Ю.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав підтримує висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.
Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2024 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони з 14 лютого 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 26 жовтня 2015 року.
У період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .
Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .
На підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року і до повноліття дитини.
Батько дитини ОСОБА_2 близько десяти років назад виїхав на територію республіки білорусь і з того часу з дитиною не бачиться, коштів на її утримання не надає, участі у вихованні сина не приймає.
Згідно довідки УДМС у Хмельницькій області від 01 жовтня 2024 року №6801.5-4018/68.03-24 згідно обліків відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Хмельницькій області ОСОБА_2 20 березня 2018 року знятий з реєстраційного обліку на постійне місце проживання в Республіку Польща.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Допитаний судом свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , показала, що ОСОБА_2 близько 10 років назад виїхав на постійне місце проживання до білорусії, де у нього інша сім`я. Підтвердила, що з 2015 року ОСОБА_2 із сином не спілкується, ніякої участі у його вихованні та утриманні не приймає. Аліменти, які були присуджені до сплати з
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 увесь час сплачувала замість сина вона, однак останніх півтора року вона перестала сплачувати аліменти в зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Підтвердила, що в телефонному режимі вона повідомила ОСОБА_2 про наявність судового спору про позбавлення його батьківських прав, на що останній їй повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та передав їй відповідну письмову заяву, адресовану органу опіки та піклування.
Свідок ОСОБА_7 , яка є подругою позивачки, показала, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка піклується про нього, займається його вихованням та утриманням. Також свідок показала, що жодного разу не бачила, щоб батько дитини ОСОБА_2 коли-небудь відвідував сина, спілкувався із ним.
Допитаний судом свідок ОСОБА_4 , який є чоловіком позивачки, показав, що з 2017 року він проживає разом із ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 . Стверджує, що з того часу батько дитини жодного разу не спілкувався із сином, не цікавився його життям та здоров`ям, не вітав ОСОБА_8 з днем народження та святами, не надавав коштів на його утримання. Усі витрати по утриманню дитини, а також його вихованням займається мати ОСОБА_1 та він.
Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №63/54-42-2929/2024 від 03 грудня 2024 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.
Відповідно до висновку №1863 від 12 грудня 2024 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Судом встановлено, що з 2015 року дитина сторін постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , зокрема до 2017 року у м. Старокостянтинів, а з 2017 року і по даний час в м. Хмельницький. Батько дитини ОСОБА_2 з 2015 року виїхав на постійне місце проживання до республіки білорусь, де постійно проживає, має іншу сім`ю. З того часу він з сином не зустрічався, по телефону не спілкувався, матеріально не утримував.
З 03 грудня 2019 року ОСОБА_2 на територію України більше не в`їжджав.
Отже, ОСОБА_2 свідомо обрав такі життєві умови, за якими він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не приймає ніякої участі у вихованні дитини, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.
При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачем після досягнення дитиною шестирічного віку, перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.
Також суд приймає до уваги, що з 2015 року відповідач не проживав із сином однією сім`єю, з того часу і по сьогодні проживає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брав та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний
розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання.
12 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_2 направив на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області заяву, у якій вказав, що йому відомо про наявність у суді справи про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 та що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що з 2015 року він не підтримує з дитиною жодних відносин.
Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Згідно ст.12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.
В судовому засіданні суд заслухав думку неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , який підтримав позов щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, вказуючи, що таке рішення буде відповідати його інтересам. За його словами батько не бере участі у його вихованні, не дарує подарунків, не цікавиться його життям, здоров`ям, успіхами, не відвідує його та не телефонує, а також, що він зовсім не пам`ятає свого батька.
За інформацією Хмельницького міського центру соціальних служб №314/01-23 від 18 липня 2024 року під час проведення роботи із неповнолітнім ОСОБА_3 на визначення психоемоційного стану та прихильності до одного з батьків, дитина взагалі нічого не розповідала про рідного батька, пояснюючи це тим, що вже так давно із ним не спілкувався, що майже його не пам`ятає.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки на протязі останніх десяти років, а також що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його байдужу поведінку до дитини та до виконання батьківських обов`язків, урахувавши думку дитини, а також висновки органів опіки та піклування, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.
При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 27 січня 2025 року.
Суддя: