Справа № 608/2960/24
Провадження №2-н/603/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Пасічник А.З., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

в с т а н о в и в:

03 грудня 2025 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК Нафтогаз України») звернулося до Чортківського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.11.2021 по 31.10.2024 у розмірі 34 691,51 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «ГК Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу на об`єкті споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. 30 вересня 2015 року Постановою НКРЕКП затверджено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачем» (надалі - Типовий договір) яким визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, що укладається на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» добросовісно виконує умови Типового договору та здійснює постачання природного газу споживачеві за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» умови Типового договору виконано та надано споживачу в користування природний газ, а споживачем порушено умови Типового договору, що призвело до утворення заборгованості. Тому, станом на 31 жовтня 2024 по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в розмірі 34 691,51 грн. за спожитий природний газ для власних потреб за період з 01.11.2021 по 31.10.2024 (включно). За наведених підстав ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за споживання природного газу.

17 грудня 2024 року ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області цивільну справу №608/2960/24 за заявою про видачу судового наказу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за споживання природного газу передано за підсудністю до Монастириського районного суду Тернопільської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2025 року головуючим суддею у судовій справі за №608/2960/24 визначено Пасічника А.З.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу та надані заявником докази, оцінивши докази кожний окремо та їх взаємний зв`язок у сукупності, доходжу такого висновку.

Частини 1, 2 ст. 160 ЦПК України визначають, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 162 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу передбачено нормами ст. 163 ЦПК України. Зокрема у п. 2 ч.1 ст. 163 ЦПК України зазначено, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

15 січня 2025 року з метою визначення підсудності, в порядку ч.7 ст. 165 ЦПК України отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №1035967, за параметрами запиту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 », згідно з якою особу за вказаними парламентами пошуку не знайдено.

Згідно з ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом було направлено запит на адресу виконавчого комітету Монастириської міської ради з метою встановлення місця реєстрації боржника.

Згідно відповіді №109/02-16 від 16 січня 2025 року, яка надійшла від Монастириської міської ради, вбачається що дані про реєстрацію ОСОБА_1 у реєстрі територіальної громади Державної міграційної служби в межах Монастириської міської територіальної громади станом на 16 січня 2025 року відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, вважаю, що власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг.

Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 є власником помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не повинна нести витрати з його утримання та обслуговування з 01.11.2021, зважаючи на відсутність її реєстрації у даному помешканні.

Таким чином, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в порядку п.8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (п. 2 ст. 165 ЦПК України).

За таких підстав, враховуючи, що судом не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, доходжу висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Одночасно роз`яснюю, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165-167, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.З. Пасічник