Справа №345/6850/24
Провадження № 2/345/238/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Бабич В.Л. постановою позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що спадщину оформити немає можливості, так як Домоволодіння зареєстровано за членами колишнього колгоспного двору, і в поданих документах відсутні докази реєстрації права власності за Спадкодавцем на відповідну частку.

Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 . В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору: ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (вибув ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (вибула ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Отже, зважаючи на вищевказане станом на 15.04.1991рік домоволодіння в рівних частках належало тим особам, які не вибули з нього, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 кожному по 1/5 частці.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його частка домоволодіння була успадкована дружиною ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Її частка домоволодіння була успадкована дочками: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Тому, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_1 стала власником 1/3 частки домоволодіння. Інші 2/3 частки в рівних частках належать її сестрам (Відповідачі по справі): ОСОБА_10 (тепер ОСОБА_11 ), ОСОБА_9 (тепер ОСОБА_12 ).

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 2/3 частини в рівних частках належать її сестрам, відповідачам по справі, сторони фактично прийняли у спадщину майно після смерті своїх батьків, оскільки на час їх смерті постійно проживали із ними, та у встановлений законом строк від прийняття спадщини не відмовлялися, то є усі підстави щодо визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем-позивачем ОСОБА_2 пред`явлено зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Бабич В.Л. постановою відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що спадщину оформити немає можливості, так як Домоволодіння зареєстровано за членами колишнього колгоспного двору, і в поданих документах відсутні докази реєстрації права власності за Спадкодавцем на відповідну частку.

Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 . В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору: ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (вибув ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (вибула ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Отже, зважаючи на вищевказане станом на 15.04.1991рік домоволодіння в рівних частках належало тим особам, які не вибули з нього, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному по 1/5 частці.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його частка домоволодіння була успадкована дружиною ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Її частка домоволодіння була успадкована дочками: ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Тому, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 стала власником 1/3 частки домоволодіння. Інші 2/3 частки в рівних частках належать її сестрам (Відповідачі по справі): ОСОБА_10 (тепер ОСОБА_11 ), ОСОБА_13 (тепер ОСОБА_14 ).

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 2/3 частини в рівних частках належать її сестрам, відповідачам по справі, сторони фактично прийняли у спадщину майно після смерті своїх батьків, оскільки на час їх смерті постійно проживали із ними, та у встановлений законом строк від прийняття спадщини не відмовлялися, то є усі підстави щодо визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем-позивачем ОСОБА_3 пред`явлено зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Бабич В.Л. постановою відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що спадщину оформити немає можливості, так як Домоволодіння зареєстровано за членами колишнього колгоспного двору, і в поданих документах відсутні докази реєстрації права власності за Спадкодавцем на відповідну частку.

Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 . В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору: ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (вибув ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_8 (вибула ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Отже, зважаючи на вищевказане станом на 15.04.1991рік домоволодіння в рівних частках належало тим особам, які не вибули з нього, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному по 1/5 частці.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його частка домоволодіння була успадкована дружиною ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Її частка домоволодіння була успадкована дочками: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Тому, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 стала власником 1/3 частки домоволодіння. Інші 2/3 частки в рівних частках належать її сестрам (Відповідачі по справі): ОСОБА_9 (тепер ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 (тепер ОСОБА_14 ).

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 2/3 частини в рівних частках належать її сестрам, відповідачам по справі, сторони фактично прийняли у спадщину майно після смерті своїх батьків, оскільки на час їх смерті постійно проживали із ними, та у встановлений законом строк від прийняття спадщини не відмовлялися, то є усі підстави щодо визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 адвокат Іванів О.Б. подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять суд його задоволити, не заперечують проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 .

Відповідач-позивач ОСОБА_2 також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 .

Відповідач-позивач ОСОБА_3 також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвами про смерть (а.с.7,8), які проживала по АДРЕСА_1 (а.с.14).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були батьками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу, де зазначено зміну прізвища сторін (а.с.15,16,17,18, 19).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 (а.с.9).

При звернені до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за законом сторонам було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с.6).

Так, згідно з виписки з погосподарської книги №11 Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за 1985-1990роки в АДРЕСА_1 господарство відносилося до категорії «колгоспний двір» і в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (вибув ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_17 , ОСОБА_8 (вибула ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_15 та я, ОСОБА_16 (а.с.14).

Отже, зважаючи на вищевказане станом на 15.04.1991рік Домоволодіння в рівних частках належало тим особам, які не вибули з нього, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кожному по 1/5 частці.

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його частка Домоволодіння була успадкована дружиною ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Її частка Домоволодіння була успадкована дочками: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в рівних частках.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи згідно із довідки БТІ Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 12.11.2024 року становить 37 041,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що у цьому випадку всім 5 власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/5 частки будинку, а відтак ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 слід визначити по 1/5 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору, тобто дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визнання права передбачено як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.ст. 317,318,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

Таким чином враховуючи той факт, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і його частка домоволодіння була успадкована дружиною ОСОБА_5 та їхніми дочками: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в рівних частках; ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 і її частка домоволодіння була успадкована дочками: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в рівних частках, тому, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доньки стали власником по 1/3 частки домоволодіння.

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за сторонами права власності на спадкове майно, а саме за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право власності по 1/3 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 16, 317,318,319, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: