№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1312/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Денисенка Євгена Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Янченка А.В., у справі № 369/17122/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Зазначила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 , в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного її розвитку та виховання, ОСОБА_2 просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 18 200,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно на дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Денисенко Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив змінити рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі до 5 000,00 грн. щомісячно на дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_1 погоджується із своїм обов`язком щодо утримання дитини, однак вважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є надмірним по відношенню до платоспроможності відповідача, і як наслідок, призведе до виникнення заборгованості, оскільки останній не в змозі сплачувати щомісячно аліменти в сумі 10 000,00 грн. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на відомості трудової книжки ОСОБА_1 , яка підтверджує перебування відповідача на посаді водія станом на 2016 рік, а не на момент звернення позивачки до суду з цим позовом. На теперішній час відповідач офіційно не працевлаштований. Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльністю, оскільки на момент звернення позивачки до суду з цим позовом, відповідач вже не здійснював підприємницьку діяльність, така підприємницька діяльність була припинена. Однак вказана обставина була проігнорована судом. Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, сформованих на запит в електронному вигляді від 22 травня 2024 року, вбачається, що за період з ІІ кварталу 2023 року по ІІ квартал 2024 року ОСОБА_1 отримав дохід, як самозайнята особа, у розмірі 261 727,01 грн. Ураховуючи, що така сума була отримана відповідачем за рік, то орієнтований дохід відповідача в місяць не перевищує 20 000,00 грн. При цьому, важливим є те, що такий дохід не є заробітною платою, тобто не має постійного характеру. Отже, визначена судом першої інстанції сума аліментів у розмірі 10 000,00 грн. є більшою за половину місячного доходу ОСОБА_1 , що суперечить нормам ст.ст. 182, 184 СК України.

ОСОБА_2 подалавідзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів сторони відповідача вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю ОСОБА_2 , що також не заперечувалося і ОСОБА_1 .

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно на дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суд першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як було встановлено, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини до 5 000,00 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 посилався на те, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції є надмірним по відношенню до платоспроможності відповідача, і як наслідок, призведе до виникнення заборгованості, оскільки останній не в змозі сплачувати щомісячно аліменти в сумі 10 000,00 грн., відповідач не є працевлаштованим, а його підприємницька діяльність на момент звернення позивачки до суду була припинена.

Водночас, порушуючи питання про визначення меншого розміру аліментів, представник ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру його заробітку (доходу) або майнового стану, відсутності у нього рухомого та нерухомого майна, що мало б бути враховане при оцінці його майнового стану, у зв`язку з чим у суду відсутня реальна можливість надати оцінку відповідності визначеного судом розміру аліментів, а також на підтвердження того, що стягнуті судом аліменти на утримання дитини перевищують максимальний розмір можливих відрахувань по відношенню до його доходів.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 є працездатним та зобов`язаний забезпечувати необхідні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Денисенка Є.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Денисенка Євгена Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді