Справа №:2-267/1/2002
Провадження №: 2-зз/755/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Гончарука В.П.

з секретарем Гриценко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - Циби Дмитрія Михайловича, за участі заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКОС РІЄЛТІ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить суд скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті судом згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2001 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під № 1359811, №1432143; №1435782; № 1439127.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

З урахуванням наведеного, суд розглядає дану заяву без виклику сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні встановлено, 03 грудня 2001 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Арешт на майно був накладений за заявою ОСОБА_1 , по справі за позовною заявою про визнання договору купівлі -продажу вищевказаної квартири, який був укладений 16 грудня 2000 року в 11-й Київській державній нотаріальній конторі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20.11.2002 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , щодо продажу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спірного нерухомого майна.

Додатковим рішенням того ж суду від 11.09.2023 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири

21 жовтня 2003 року Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу третьої особи, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва, відхилено. Рішення Дніпровського районного суду від 20 листопада 2002року залишено без змін.

Вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Об`єкта нерухомого майна та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, не зважаючи на скасування судом договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 , звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, з метою реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 .

15 квітня 2024 року йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій з тих підстав, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація щодо обтяження № 1359811, №1432143; №1435782; № 1439127. - за іншою фізичною особою ( ОСОБА_3 ).

В свою чергу, суддею було направлено запит до Відділу архівної роботи Дніпровського районного суду м. Києва про витребування матеріалів цивільної справи № 2-267/1/2002 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Некос-Ріелті» про визнання угоди недійсною.

Завідувачем Відділу архівної роботи Дніпровського районного суду м. Києва Наталією Тимошено на вимогу судді було надано в розпорядження суду копію ухвали суду від 03 грудня 2001 року, копію рішення суду від 20 листопада 2002 року, копію ухвали Київського апеляційного суду від 24 липня 2003 року, копію додаткового рішення суду від 11 вересня 2003 року, копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2003 року та копію ухвали суду від 04 грудня 2003 року по цивільній справі № 2-267/1/02 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Некос-Ріелті» про визнання угоди недійсною.

Крім того, повідомлено, що матеріали цивільної справи № 2-267/1/02 знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Як встановлено в ході судового розгляду та як вбачається з наданих архіних матеріалів наданих суду, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2003 року у цивільній справі № 2-267/1/02 - ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2001 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 скасовано.

Дана ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до ч. ч.1, 9 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Крім того, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Разом з тим, як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006р. № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Дослідивши письмові докази по справі, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на наступне.

Із п. 4 ч. 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року вбачається, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що судом в межах даної цивільної справи вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, які були накладені згідно ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2001 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд не вбачає підстав для повторного скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пункт 2 ч. 1 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року передбачає, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.158, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , за участі заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКОС РІЄЛТІ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернення з вимогами про зняття арешту в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя