Справа № 515/1707/24
Провадження № 2/513/366/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

у листопаді 2024 року позивача ОСОБА_1 звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами 04 лютого 2006 року, а також стягнути на її користь судовий збір у розмірі 1300 грн. та витрати на правов допомогу в розмірі 2000 грн.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що шлюбні відносини сторони припинили, з 2022 року мешкають окремо, примирення між ними неможливо. Від шлюбу мають одну дитину, яка вже є повнолітньою.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року справу передано на розгляд до Саратського районного суду Одеської області.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, головуючою суддею у справі визначено суддю Бучацьку А.І.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 , яку належним чином повідомили про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась. Надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився.

08 січня 2025 року на електронну адресу суду від нього надійшов відзив, в якому він позов про розірвання шлюбу визнав повністю. Щодо судових витрат зазначив, що позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу не визнає, оскільки позивачкою не додано жодних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Щодо стягнення судового збору в розмірі 1300 гривень зазначив, що оскільки він визнає позов то з нього на користь позивачки належить стягнути половину судового збору, що становить 605,60 гривень, в іншій частині просив відмовити (а.с.23).

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частини 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Сторони перебувають у шлюбі з 04 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 04 лютого 2006 року виконкомом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Після одруження дружина змінила прізвище з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " (а.с. 4).

Сторони є батьками ОСОБА_5 , якому ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось вісімнадцять років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Сімейні відносини сторони припинили, з 2022 року мешкають окремо, примирення не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи, що позивачка не подала клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище " ОСОБА_4 ".

Щодо вимоги позивачки про стягнення судових витрат суд приходить до наступного.

В позовній заяві зазначено, що попередня сума судових витрат, яку позивачка планує понести у зв`язку із розглядом справи становить 3300 гривень, яка складається з суми судового збору в розмірі 1300 гривень та суми витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою не надано взагалі ніяких документів, що свідчать про надання їй професійної правничої (правової) допомоги, про оплату гонорару, а ні доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (акт приймання-передачі послуг), оформлених у встановленому законом порядку.

Тому в задоволені вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень слід відмовити.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачкою при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією № 3016-2538-5267-2708 від 25 жовтня 2024 року (а.с.3).

Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, то відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачці належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 2-15, 81, 89, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити. Шлюб, зареєстрований 04 лютого 2006 року виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис за № 1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище ОСОБА_4 .

В задоволені решти позову відмовити.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області, яке розташовано за адресою: 65023, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Садова, будинок, 1- А, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків сплаченого нею судового збору за квитанцією № 3016-2538-5267-2708 від 25 жовтня 2024 року, отримувач ГУК в Од. обл./м. Татарбунари/22030101, код отримувача: 37607526, банк отримувача: Казначейство України, рахунок отримувача: UA0015732, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 21 серпня 2001 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Бучацька