Справа №333/284/24
Провадження №2/333/142/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М., Гешевої Ю.Л.,

представника відповідача адвоката Ткаченка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ "Кредобанк" звернувся в суд м. з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-328891 від 06.08.2021, згідно з яким відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у сумі 495000 грн. на строк до 05.08.2026 року зі сплатою відсотків 35% річних. Відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання, заборгованість станом на 06 грудня 2026 року складає 777899 грн. 28 коп., з яких 475448,94 грн. заборгованість по тілу кредиту, 302450 грн. 34 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам. На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , тому просить стягнути з заборгованість з обох відповідачів солідарно.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача АТ «Кредобанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його інтереси представляв адвокат Ткаченко Д.С., який позов не визнав, пояснив, що у відповідача не було підстав залучати як солідарного відповідача ОСОБА_2 , оскільки її згода на укладання кредитного договору відсутня. Позивач не довів, що кредитний договір було вчинено в інтересах сім`ї, що кредитні кошти були витрачені саме на потреби сім`ї.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Комунарського районного суду міста Запоріжжя, оскільки зареєстрованого місця проживання на території міста Запоріжжя не має.

Суд, заслухавши пояснення представника, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 06 серпня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-328891, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 495000 грн. на строк 60 місяців, терміном до 05.08.2026 року. до 30 жовтня 2026 року. за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних (п.4.1 договору). Також передбачено п. 2.8, 2.9, що позичальник ОСОБА_1 зобов`язаний повертати кредит щомісячно з 30 по 06 число кожного місяця.

Кредитний договір, паспорт споживчого кредитування, графік платежів, анкета заява №CL-328891 підписані особисто відповідачем ОСОБА_1 , що не спростовано останнім в ході судового розгляду.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 також не спростований в ході судового розгляду.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-328891 встановлено, що загальна сума заборгованості станом на 06 грудня 2026 року складає 777899 грн. 28 коп., з яких 475448,94 грн. заборгованість по тілу кредиту, 302450 грн. 34 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні сума кредитної заборгованості не оспорювалась відповідачами.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, що призвело до утворення заборгованості за кредитом.

Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 07.07.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно укладений кредитний договір №CL-328891 не містить згоди дружини ОСОБА_2 на його укладення, але в Анкеті-заяві №№CL-328891 від 05.08.2021 року ОСОБА_2 надала згоду на отримання інформації її кредитної історії та не заперечувала проти отримання її чоловіком кредиту.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №638/18231/15-ц «правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї».

Враховуючи, що кредитний договір укладено в період зареєстрованого шлюбу відповідачів, відповідачка ОСОБА_2 обізнана про його укладання, то суд виходить із презумпції спільної сумісної власності майна подружжя, зокрема, і в частині поділу зобов`язань за кредитним договором. Суду не доведено, що кредит був отриманий відповідачем ОСОБА_1 та кошти за ним витрачені у власних, не пов`язаних з інтересами сім`ї. Тому є підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитом з обох відповідачів.

Позивачем також заявлені позовні вимоги щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 77789,92 грн. на підставі Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 р. у якому вказано про винагороду Виконавцю - АО «БІЗНЕС І ПРАВО», і що AT «Кредобанк» - його сплачує.

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 р., який був укладений між АО «БІЗНЕС І ПРАВО» та АТ «Кредобанк».

Однак в матеріалах справи відсутні відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, виконаних робіт, підтвердження оплати надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак представник позивачка не надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, виконаних робіт, підтвердження оплати надання професійної правничої допомоги, а тому вимоги щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача щодо надання розстрочення виконання рішення суд виходить з такого.

Представник відповідача адвокат Ткаченко Д.С. просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців, посилаючись на те, що відповідач має намір добросовісно та добровільно виконати рішення суду, але не має можливості виконати рішення суду повністю, враховуючи незадовільний матеріальний стан та наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, як то виїзд до іншої країни та перебування там у статусі біженців, а також наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).

Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.

Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).

Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).)

Суд, беручи до уваги соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача на максимально можливий строк.

Суд вважає, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями.

Розподіл судових витрат

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL-328891 від 06.08.2021 р. станом на 06.12.2023 в розмірі 777899 (сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судовий збір по 5834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 25 коп. з кожного.

Вимоги Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги залишити без задоволення у повному обсязі.

Розстрочити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 (дванадцяти) місяців, тобто по 64824 (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн.. 94 коп. щомісяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська