ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1695/25 Справа № 191/3354/24 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина Аліна Олексіївна, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року в цивільній справі номер 191/3354/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина Аліна Олексіївна, із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, в обґрунтування вимог заяви посилалась на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2021 року ОСОБА_2 залишив сім`ю, діти проживають з ОСОБА_1 та знаходяться на її повному забезпеченні.

Просила суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Марина А.О., про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина А.О., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати ухвалу від 30.10.2024 року Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі №191/3354/24, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Адвокат Марина А.О. не приймала участі та не була представником у справі 191/3354/24 ОСОБА_2 , а приймала участь у справі №191/334/22, провадження №2/191/117/22, як представник ОСОБА_2 . Позовні вимоги в зазначеній справі стосувалися усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена справа не стосується наказного провадження щодо стягнення аліментів на дітей та представництво ОСОБА_6 не суперечить інтересам довірителя по іншим справам.

Щодо відсутності документу, підтверджуючого проживання дітей разом із матір`ю - ОСОБА_1 , яка звертається до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на їх утримання вважає, що судом першої інстанції здійснено оцінку доказів у справі на стадії відкриття провадження у справі.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 2 статі 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 13 статі 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у липні 2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат Марина Аліна Олексіївна, із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей (а.с. 1-3).

До заяви додано свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11, 12, 13).

З ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року вбачається, що адвокат Марина А.О. приймала участь як представник боржника ОСОБА_2 , в іншій справі, а саме у цивільній справі №191/334/22 за його позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми дочками, яка залишена без розгляду (а.с. 31).

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 2021 року діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні.

До заяви про видачу судового наказу додано свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, матеріали справи не містять доказів, на яких ґрунтуються вимоги заявника.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в видачі судового наказу, посилаючись на відсутність у заяві доказів, з яких можливо встановити фактичне місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Довід апеляційної скарги про неправомірність здійснення судом першої інстанції оцінки доказів у справі на стадії відкриття провадження у справі, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки наказне провадження не передбачає стадію відкриття провадження, а також, як указано вище, у ст. 163 ЦПК України прямо встановлено, що до заяви, крім вимог заявника, має бути додані документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3) .

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема, про неправильну оцінку права адвоката представляти інтереси заявника та про порушення судом норм процесуального права, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки вони не спростовують правильності прийнятого судового рішення та зводяться до незгоди з ним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив порушень норм процесуального

права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марина Аліна Олексіївна, залишити без задоволення, ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: