Справа № 282/929/24
Провадження № 2/282/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носача В.М.,

при секретарі судового засідання Наумчук-Їлмаз О.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

У С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до Любарської селищної ради, в якому просить ухвалити рішення про визнання за нею право власності на нерухоме майно будівлю комора (склад для зберігання зерна) за набувальною давністю за адресою с.Мотовилівка Житомирська область Житомирський район територія Любарської територіальної громади (за межами населених пунктів), комплекс будівель та спору №35/1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 5 вересня 1983 року була членом КСП «Перемога», набула право власності на майновий пай члена КСП«Перемога» та отримала майновий сертифікат.

13 березня 2000 року КСП «Перемога» було реорганізовано в ПСП «Перемога». Майно реорганізованого КСП «Перемога» було передано до пайового фонду ПСП «Перемога» в с.Мотовилівка Любарського району Житомирської області.

Членство позивачки в КСП «Перемога» було припинено.

Позивачка ОСОБА_1 нарівні з іншими членами КСП «Перемога» стала власником майна комплекс нежитлових будівель, в який повинна була входити нежитлова будівля комора, згідно з переліком майна пайового фонду. Але у зв`язку з тим, що фізичний стан даної споруди на той час був незадовільний, її не було включено в список майна банкрута. У зв`язку з чим дана споруда, комора, стала безхазяйною і власник позивачці невідомий.

З 4 березня 2001 року по 12 січня 2012 року будь-які особи, які б заявили права на нежитлову будівлю комора до ПП «Перемога» не з`являлися. Зазначена нежитлова будівля у власність нікому не передавалася, також з моменту припинення ПП «Перемога» по теперішній час.

В селі, де проживає позивачка та веде роботи по вирощуванню зернових та технічних культур, а також доглядає 10 голів великої рогатої худоби і не маючи місця для зберігання вирощеної продукції та кормів для худоби, вона стала добросовісно і відкрито використовувати залишену будівлю по призначенню.

Позивачці не був відомий власник цієї будівлі. А також вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивачка провела ремонт та підтримує будівлю в робочому стані, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку з тим, що дана нежитлова будівля комора рік забудови 1935-1936 на балансі ніде не перебуває і не має власника з початку 2012 року позивачка відкрито та безперервно користується даним складом для зберігання зернових культур та сільськогосподарського інвентаря.

З метою підтвердження технічних характеристик будівлі позивачкою було замовлено виготовлення технічного паспорту та проведено реєстрацію.

Любарська селищна рада Житомирської області присвоїла фактичну адресу об`єкту нерухомого майна комора Житомирська область, Житомирська область, територія Любарської територіальної громади комплекс будівель і споруд № НОМЕР_1 , входить будинок АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися нерухомим майном комора (склад для зерна), просить визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю.

12 серпня 2024 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

28 серпня 2024 року ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області відкрито загальне позовне провадження.

8 жовтня 2024 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем - Любарською селищною радою Житомирського району Житомирської області та продовжено підготовче засідання.

13 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче засідання. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що вона володіє даним майном більше 10 років. Дана будівля належала ПСП «Перемога». Після розпаювання майна ПСП «Перемога», будівля комора належала членам власників майнових паїв, в яких вона її викупила. Зазначила, що вона теж має майновий сертифікат, відповідно до якого в даній будівлі є і її частика, і вона володіє даним майном як пайовик. На даний час в неї виникла необхідність в оформленні документів.

Представник Любарської селищної ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Клопотань та заяв до суду про відкладення розгляду справи не подав.

Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

19 квітня 2024 року на підставі заяви ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на комплекс будівель та споруд № НОМЕР_1 , вулиця Відсутня,1

Відповідно до наказу від 23.04.2024 №126 начальника відділу житлово-комунального господарства архітектури, будівництва, надзвичайних ситуацій, благоустрою та інфраструктури Любарської селищної ради Житомирської області та Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, присвоєно фактичну та поштову адресу об`єкту нерухомого майна, розташованого на території Мотовилівського старостинського округу на земельній ділянці, що розташована в адміністративних межах Любарської селищної ради за межами населеного пункту с.Мотовилівка Житомирська область, Житомирський район, територія Любарської територіальної громади (за межами населених пунктів) комплекс будівель та споруд № НОМЕР_1 . Замовник ОСОБА_1 .

Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи і сфері будівництва вказує, що 19 квітня 2024 року ФОП ОСОБА_2 здійснив первинну технічну інвентаризацію комори-склад зерна за адресою: АДРЕСА_1

Довідкою виданою 24.06.2024 Мотовилівським старостинським округом Любарської селищної ради №39 стверджується, що власником будівля комори колишнього КСП «Перемога» є ОСОБА_1 , інших заяв на дану будівлю пропозицій не надходило. За період з 2012 року по теперішній час ОСОБА_1 відкрито і безперервно володіє цим нерухомим майном.

Висновок про вартість виданий ФОП ОСОБА_3 вказує, що ринкова вартість комори склад для зерна, загальною площею 346,5 м2, що знаходиться за адресою: комплекс будівель і споруд №35, будівля 1, Любарська територіальна громада, Житомирський район, Житомирська область, станом на 14 червня 2024 року, без ПДВ, становить 233887,00 грн.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивач має довести факт існування такого нерухомого майна; відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше десяти років.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) наведено такі висновки:

"Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України".

У постанові від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 Верховний Суд зазначив, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Встановивши, що будівля комора (склад для зберігання зерна) увійшла до майна пайового фонду ПП «Перемога», а позивачка являлася співвласником розпайованого майна, а також, як зазначено позивачем, нею здійснено викуп в інших співвласників їх часток, тому суд виходить з того, що позивачкою не доведено всіх умов, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю.

Слід зазначити, що позивачці відомий попередній власник спірного майна, а також відомо про наявність інших осіб, які отримали майнові сертифікати, в тому числі на спірне майно, що підтверджується змістом позовної заяви та наданими позивачкою в судовому засіданні поясненнями.

В той же час добросовісність володіння, яка є передумовою для визнання права власності на майно за набувальною давністю передбачає, що особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивачка ОСОБА_1 не довела наявності підстав для набуття права власності на будівля комора (склад для зберігання зерна) за давністю володіння.

Таким чином судом встановлено відсутність підстав, передбачених ст.344 ЦК України, для визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 25, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Любарської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2025.

Відомості про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Любарська селищна рада Житомирського району Житомирської області, адреса: Житомирська область, Житомирський район, селище Любар, вул.Незалежності, 39, ЄДРОПУ:04345664.

Головуючий суддя В.М. Носач