Провадження № 2/337/94/2025
ЄУН № 337/4446/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 Біліченко О.О. по системі «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Сенс Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Узагальненими доводами, позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в липні 2024 року з додатку «Дія» дізналась про наявність виконавчого провадження № 68195044, де вона зазначений боржником, а також про арешт своїх коштів за постановою приватного виконавця в цьому провадженні. Знаходиться вказане виконавче провадження у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула А. М.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в АСВП, Позивачу стало відомо, що на підставі виконавчого напису № 19007, виданого 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. з позивача підлягає

стягненню заборгованість в розмірі 17991,05 грн. на користь стягувача Акціонерне Товариство «Альфа-Банк». Виконавчий напис здійснено за Кредитним договором № 500832937 від 18.06.2020 року укладеним між Позивачем та АТ «Альфа-Банк», який надалі було перейменовано на «Сенс банк». Вважає виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає виконанню, так як виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі Договору який не посвідчений нотаріально, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 - є незаконним.

Також вказано, що зважаючи на те, що відомості щодо безспірності заборгованості по кредитному відсутні, вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, у зв`язку з чим норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - дотримано не було.

Крім того зазначено, що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7: свідоцтвопро право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано.

Також вказано, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, які Позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається з отримання позивачем юридичних консультації від адвоката з приводу предмету спору з приводу предмету спору (фіксована оплата) - 1000 грн.; складання цієї позовної заяви до Хортицького районного суду м. Запоріжжя в інтересах позивача до Відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - (фіксована оплата) 2000 грн.; участь адвоката в судових засіданнях по цій справі: (фіксована оплата за участь в одному судовому засіданні) - 2000 грн., можливе складання заяв по суті (відповіді на відзив), інших заяв, клопотань по справі - орієнтовно 1000 грн. кожен документ (фіксована оплата).

Просить суд виконавчий напис №19007, виданий 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 17991,05 грн. на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (яке перейменовано на «Сенс банк»). Стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи (витрати на правову допомогу).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2024 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

04.09.2024 року до суду по системі «Електронний суд» від представниці відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що АТ «СЕНС БАНК» заперечує проти задоволення позовних вимог, вимоги позивача вважаємо безпідставними, а подання позовної заяви спрямоване на ухиленні від взятих на себе зобов`язань.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Заявляючи даний позов, позивач мав довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог.

При цьому, посилаючись на те, що сума боргу за виконавчим написом є значно завищена, тобто не безспірність заборгованості, Позивачем не зазначено будь-яких доводів щодо неправильного обчислення сум заборгованості.

Отже, будь яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) позивач суду не надав.

Позивач не спростував , що на час вчинення виконавчого напису розмір заборгованості був іншим. Сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості та її розрахунком не є підставою для визнання заборгованості спірною.

У позові Позивачем також зазначав, що кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість, та вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався, однак його копія не надана

За таких обставин, враховуючи принцип змагальності та диспозитивності, відсутність встановленим законом випадків для збирання доказів з власної ініціативою суду, докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення.

Внаслідок неналежного виконання обов`язків за договором у позичальника утворилась заборгованість, у зв`язку із чим Кредитором було висунуто вимогу про погашення наявної заборгованості, в якій було повідомлено про розмір наявної заборгованості, а також попереджено про наслідки її невиконання зокрема, примусове стягнення на предмет іпотеки і пов`язані із цим додаткові витрати. Право вимагати дострокового повернення кредиту також передбачене умовами договору.

Нотаріусу необхідно надати документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника і прострочення виконання ним зобов`язань.

Проте, чіткого переліку таких документів законодавець не дає.

Згідно до заяви про вчинення виконавчого напису та додатків до неї вбачається, що Банком були виконані зазначені умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними.

Отже заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення; нотаріус не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису; нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів; виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30 денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України.

Позивач не довів у встановленому процесуальним законом порядку належними і допустимими доказами, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису була іншою ніж та, яка була визначена у виконавчому написі, не надав ні власного контррозрахунку суми заборгованості по кредитному договору, ні доказів погашення існуючої заборгованості, ні доказів, які б підтверджували наявність іншого розміру заборгованості, відмінного від визначеного у виконавчому написі.

Позивачем не надано доказів того, що на час вчинення виконавчого напису сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом. Свого розрахунку позивач не надала.

Аналіз чинного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Якщо зважити на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у розмірі, зазначеному у вказаних розмірах є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою що дійсно не відповідає складності справи, а тому не підлягає задоволенню, або підлягає зменшенню.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.10.2024 року, за клопотанням представника позивача, витребувано від АТ «Сенс Банк» наступну інформацію: Чи існує між Відповідачем по справі та Позивачем укладений Кредитний договір № 500832937 від 18.06.2020 року? Чи є він нотаріально посвідченим? Якщо так, надати копію такого нотаріально посвідченого договору. Якщо між Відповідачем по справі та Позивачем існує укладений Кредитний договір №500832937 від 18.06.2020 року, який не є нотаріально посвідченим, також надати його копію.

02.12.2024 року до суду від представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 по системі «Електронний суд» надійшла уточнена позовна заява в частині прохальної частини позову у якій просить виконавчий напис №19007, виданий 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 17991,05 грн. на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (яке перейменовано на «Сенс банк») Код - визнати таким що не підлягає виконанню та стягнути з Відповідача всі понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи (витрати на правову допомогу).

03.12.2024 року суду від представниці відповідача по системі «Електронний суд» надійшло клопотання у якому вказано, що на виконання вимог ухвали Суду про витребування доказів, повідомляє, що між сторонами було укладено кредитний договір № 500832937 від 18.06.2020 року, який було надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

АТ «Сенс Банк» було замовлено копію відповідного договору з архіву Банку, однак останній станом на дату проведення судового засідання ще не надійшов до представника. Після надходження копія договору буде негайно направлена до Суду.

Окрім того всі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису були подані приватному нотаріусу та містяться в нотаріальній справі.

Подана заява про уточнення позовних вимог не може бути прийнята Судом, окрім того, як вбачається зі змісту даної заяви позовні вимоги фактично залишаються такі самі.

Щодо заявлених вимог про стягнення правничої допомоги відповідач у відзиві вже зазначив, що відповідні витрати на правничу допомогу є вочевидь завищеними та такими, що не відповідають складності справи.

Окрім того, в заяві Позивач заявляє, про стягнення витрат за участь в судовому засіданні в розмірі 2000 грн., в той же час як до матеріалів справи подано заяву про розгляд справи без участі.

Зважаючи на той факт, що стороною Позивача не надано жодного допустимого доказу на підтвердження заявлених витрат на правову допомогу, сплачених таких витрат, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Якщо зважити на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у розмірі, зазначеному у орієнтовних розрахунках судових витрат є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою що дійсно не відповідає складності справи та сумі, яка стягнуто згідно виконавчого напису, а тому підлягає зменшенню.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

10.01.2025 року до суду від представника позивачки ОСОБА_1 Біліченко О.О. по системі «Електронний суд» надійшло клопотання у якому вказано, окрім іншого, що у разі задоволення позову, просить стягнути з Відповідача на користь Позивачки понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи (витрати на правову допомогу) в розмірі 4000 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги, актом приймання виконаних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Представник позивачки у клопотанні від 10.01.2025 року просить провести розгляд справи без його участі та участі позивачки, вимоги позову підтримує повністю.

Представниця відповідача у відзиві на позов просила судове засідання провести без участі представника Банку.

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. до суду не з`явився.

Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат».

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 464/1328/18.

Судом встановлено, що 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19007, про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №500832937 від 18.06.2020 року, укладеного з АТ «Альфа-Банк», заборгованість в розмірі 17991,05 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в 5482,97 грн., прострочена заборгованість за комісією і процентами в 2476 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту в 10032,08 грн., а також за вчинення виконавчого напису 550 грн., а в загальній сумі 18541,05 грн.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.05.2021 року по 23.09.2021 року.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. від 18.01.2022 року відкрите виконавче провадження(ВП 68195044) з виконання виконавчого напису № 19007 від 25.11.2021 року на суму заборгованості 17991,05 грн.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

З виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В пункті 1 зазначеного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

На час вчинення оспорюваного виконавчого напису, п. 2 Переліку був не чинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року і діяв Перелік документів, який передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на нотаріально посвідчених договорах.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Доказів на підтвердження того, що кредитний договір №500832937 від 18.06.2020 року, укладений позивачкою з АТ «Альфа-Банк», на якому вчинено виконавчий напис нотаріуса, був нотаріально посвідчений, матеріали справи не містять і сторонами не надано.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №500832937 від 18.06.2020 року, укладеного з АТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_1 у простій письмовій формі.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою той погоджується, що відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18).

Суду надано копію оферти на укладення угоди про надання кредиту №500832937 від 18.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» пропонує укласти угоду про надання споживчого кредиту на суму 22538,07 грн. на 24 місяці під 32% річних. Надано копію Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500832937 від 18.06.2020 року відповідно до якої АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_1 . Також надана копія анкети заяви від 18.06.2020 року про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, як вбачається з матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги (повідомлення) про існування заборгованості. Крім того, не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правову допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

До суду надано копію ордеру про надання (правничої) правової допомоги від 02.08.2024 року; договір про надання правової допомоги від 02.08.2024 року; акт приймання виконаних робіт/послуг №1 від 08.01.2024 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 08.01.2025 року про сплату 4000 грн.

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 137, 141, 229, 247, 263-265, 345 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19007, виданий 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ) на користь АТ «Альфа - Банк» заборгованості в розмірі 17991грн. 05 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк»(м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ) сплачені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк»(м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 17.01.2025 року.

Суддя: І.Г.Кучерук