СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/649/25
15 січня 2025 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за законом,
І. Позиція сторін у справі
після зміни предмета позовних вимог у жовтні 2024 р. позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_5 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті мати позивачки залишилася спадщина - житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
1 3.05.1989 Державним нотаріусом Сокологорською Н.Д. Першої Київської державної нотаріальної контори було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадщину ОСОБА_6 було поділено на рівні частини (по 1/3) між ОСОБА_1 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивача, ОСОБА_7 , заповіту вона не складала.
Син померлої сестри ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7 .
ОСОБА_9 , подала до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву від 11.01.2007 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 .
Тобто кожен з них успадкував по 1/6 частині житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті спадкоємців першої або другої черги не мав, заповіту ним складено не було.
Відповідно до ст.1263 у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Заяву до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину від померлого племінника, ОСОБА_1 , не подавала, оскільки згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.
Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1 не подавала.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 17-18).
Ухвалою судді від 09.08.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 20-21).
Ухвалою судді від 11.09.2024 у Дванадцятої КДНК витребувано копію спадкової справи, після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 48-49).
31.10.2024 позивачем по справі подано заяву про зміну предмету позовних вимог (а.с. 90).
Ухвалою судді від 12.11.2024 у Дванадцятої КДНК витребувано копію спадкової справи, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 95-96).
Ухвалою судді від 12.11.2024 залучено до участі по цивільній справі в якості третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 97-98).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 46).
Позивач у судове засідання не з`явилась, у минулих судових засіданнях змінені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, вважає, що позовні вимоги є належним чином обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до заяви проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просила покласти на неї.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до відзиву просять слухати справу без їх участі, зазначаючи, що між сторонами відсутній будь-який спір.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, жодних заяв з процесуальних питань від осіб до суду не надходили.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
ІІІ. Фактичні обставини справи
cудом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки ОСОБА_6 . Після смерті матері, ОСОБА_6 , залишилася спадщина - житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
13.05.1989 Державним нотаріусом Сокологорською Н.Д. Першої Київської державної нотаріальної контори було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадщину ОСОБА_6 було поділено на рівні частини (по 1/3) між ОСОБА_1 (дочка і позивач по цій справі), ОСОБА_7 , (дочка) і ОСОБА_8 (син).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивача, ОСОБА_7 , заповіту вона не складала.
Син померлої сестри, племінник позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подав до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву від 25.12.2006 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 .
Дочка померлої сестри, племінниця позивача, ОСОБА_9 , 1975 р.н., подала до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву від 11.01.2007 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 .
Тобто кожен з них успадкував по 1/6 частині житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заповіту нею складено не було. На момент її смерті спадкоємцями першої черги спадкування були її діти - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , і чоловік померлої - ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті спадкоємців першої або другої черги не мав, заповіту ним складено не було.
Заяву до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину від померлого племінника, ОСОБА_1 не подавала.
Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1 не подавала.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст 1216,1218, 1220,1221 ЦК України).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Таким чином відповідно до норм ЦК України після смерті її племінника, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , стала власником 1/6 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який було успадковано свого часу ОСОБА_5 після смерті його матері - ОСОБА_7 .
Виходячи з викладеного, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.1989 та статті 1268 ЦК України, ОСОБА_1 , є власником 1/3 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно зі с. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997відповідно до Закону України «Про ратифікацію о Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції», закріплено право власника на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися ці розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно п. ч.2. ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п. й ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на успадковану частину житлового будинку в судовому порядку, не існує.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_5 .
V. Розподіл судових витрат
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 15, 16 , 2116-1218, 1263, 1268 ЦК України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 273, 280-284, 352-355 ЦПК України,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст рішення суду складено 21.01.2025.