КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/2574/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025року місто Київ

справа 757/9846/24-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у справі позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання правомірно набутим права власності на грошові кошти,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив визнати правомірно набутим право власності клієнта ОСОБА_1 на грошові кошти в сумі 41576,20 грн. на його банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 03 травня 2022 року.

В обґрунтування вимог посилався на те, що протягом 2016-2017 років він уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК»15 однакових за змістом договорів про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців.

Вказував, що протягом 2016-2018 років до 03 лютого 2018 рокувідповідно до умов депозитних договорів та додаткових угод до договорів відповідач правомірно щомісяця зараховував йому окремі суми процентів у розмірі 2% річних за кожним з 15 наявних вкладів на один окремий банківський рахунок номер якого не було зазначено в текстах договорів про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців. Після закінчення строків всіх 15 депозитних вкладів 02 лютого 2018 року на його банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перебували належні йому кошти в сумі 49195,95 грн., правомвірно ним набуті на законних підставах - на підставах 15 договорів про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців.

Зазначав, що 03травня 2022року на вказаному банківському рахунку перебували грошові кошти в сумі 41576,20 грн.

Вважає, що 04травня 2022 року працівники банку шляхом обману на підставі підроблених документів незаконно перераховано кошти з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок сторонньої особи.

Посилався на те, що протягом двох років відповідач відмовляється надати йому копію платіжного доручення від 04 травня 2022 року про перерахування коштів в сумі 41576,20 грн., які 03 травня 2022 року перебували на його банківському рахунку № НОМЕР_1 , у зв'язку з чим вінвимушений був звернутися до суду за захистом своїх інтересів та прав.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що в порушення вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд першої інстанції не розглянув справу в межах заявлених ним вимог та на підставі поданих ним доказів.

Вказував, що суд першої інстанції не дослідив: тексти п'яти депозитних договорів і не з`ясував, що в депозитних договорах не зазначені номери банківських рахунків для зарахування процентів за вкладом; виписок з рахунку № НОМЕР_1 та не з`ясував, що за період з 10 червня 2016 року по 03 лютого 2028 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перерахував на банківський рахунок вкладника загальну суму процентів за 15-ма депозитними вкладами у розмірі понад 49195,95 грн.

Зазначав, що суд першої інстанції нез`ясував, що у порушення умов депозитних договорів, після закінчення їх строків, банк протиправно не видав вкладнику проценти за його вкладом.

Посилався на те, що грошові кошти на його рахунку № НОМЕР_1 в сумі 41576,20 грн. станом на 03 травня 2022 року є правомірно набутими та є його власністю.

27 листопада 2024 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні договори: №SAMDNWFD300 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD000 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD200 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD200 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD300 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD400 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD800 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD900 від 05 січня 2017 року, №SAMDNWFD400 від 11 січня 2017 року, №SAMDNWFD900 від 25 січня 2017 року, №SAMDNWFD700 від 31 січня 2017 року.

Вказані договори аналогічні за своїм змістом про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців з правом поповнення та із щомісячною виплатою процентів по вкладу за ставкою 18% річних.

Згідно з умовами додаткових угод, які містяться у вказаних договорах банк збільшує процентну ставку по вкладу - надає надбавку на 2% річних до процентної ставки за вкладом. Сума нарахованих процентів по надбавці перераховується на бонусний рахунок « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

ОСОБА_1 , підписуючи вищевказані договори вкладу, своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua і приєднується до них.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 03 травня 2022 року на його банківському рахунку перебували грошові кошти в сумі 41576,20 грн., однак 04 травня 2022 року працівники банку шляхом обману на підставі підроблених документів незаконно перерахували кошти з його рахунку № НОМЕР_1 на рахунок сторонньої особи.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що банком не порушено права позивача, оскільки банк надав ОСОБА_1 виписку по рахунку, що підтверджує здійснення переказу коштів 04 травня 2022 року на суму 41576,20 грн., де чітко зазначено призначення платежу. Зазначав, що у справі №757/12349/22-ц було розглянуто питання щодо надання вкладнику ОСОБА_1 копії офіційного документа про перерахунок коштів вкладника в сумі 41576 грн. з його банківського рахунку на рахунки інших осіб, а обставини встановлені у справі №757/12349/22-ц є преюдиційними при розгляді даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслати вкладнику копію платіжного доручення від 04 травня 2022 року про перерахування коштів вкладника в сумі 41576,20 грн. з його банківського рахунку на рахунки інших осіб відмовлено (справа №757/12349/22-ц).

Судами у справі №757/12349/22-ц встановлено, що згідно з договором №SAMDNWFD300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців позивач своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua і приєднується до них. Пунктом 1.1.1.9. Умов в редакції від 01 квітня 2022 року передбачено, що «Бонус Плюс» - електронний платіжний засіб міжнародної платіжної системи VISA Int. чи MasterCard, емітований «Приватбанком», який має додаткові властивості (накопичення на окремому рахунку бонусів і/або знижок). Згідно з п. 1.1.1.8 Умов в редакції від 01 квітня 2022 року бонус це сума коштів, яка зараховується на бонусний рахунок клієнта після здійснення видаткових операцій у терміналах торговця, що бере участь у спільній з банком програмі «Бонус Плюс». Бонус виникає за рахунок наданої торговцем знижки. Обсяг коштів, що зараховуються у вигляді бонусу, залежить від умов участі у спільній програмі конкретного торговця (виходячи з розміру знижки), у якого здійснюється операція, і розраховується як відсоток від її розміру. Використання бонусів для розрахунків можливе в терміналах торговця, що бере участь у спільній з банком програмі «Бонус Плюс» (мережа «Бонус Плюс»). Сторони узгодили, що клієнт має право перерахувати кошти, що знаходяться на бонусному рахунку, на благодійність. Пунктом 1.1.1.10 Умов в редакції від 01.04.2022 року встановлено, що бонусний рахунок це спеціальний рахунок, що відкривається Банком для обліку в електронному вигляді бонусів Держателя картки за попередньо здійсненими операціями з платіжною карткою. Бонусний рахунок функціонує для обліку кредиторської заборгованості банку перед торговцем в сумі наданих знижок Держателю картки Банку в валюті гривня та не є поточним рахунком.

Виходячи із норм Умов правова природа обліку на бонусному рахунку бонусів дає право стверджувати, що бонуси на бонусному рахунку не належать (не є власністю) держателю картки (фізичній особі). На бонусному рахунку обліковується кредиторська заборгованість банку перед торговцями в сумі наданих знижок держателю (тобто не кошти клієнта). Крім того, згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі, а використання бонусів для розрахунків обмежено програмою (мережею) «Бонус Плюс». Винятком було перерахування бонусів на благодійність.

Аналізуючи положення договору № SAMDNWFD300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців, а саме обізнаності позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua, та до яких позивач приєднався, а також відповідно до пунктів 1.1.1.8, 1.1.1.9, 1.1.1.10, 1.1.5.1 передбачено, що вказаний бонусний рахунок - це спеціальний рахунок, що містить не кошти в грошовій формі, а бонуси. Бонуси на бонусному рахунку не належать (не є власністю) держателю картки (фізичній особі). На бонусному рахунку обліковується кредиторська заборгованість банку перед торговцями в сумі наданих знижок держателю (тобто не кошти клієнта). Крім того, згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі. Позивача та інших клієнтів банку було попереджено, що банком прийнято рішення, щодо закриття програми «Бонус Плюс». Клієнти, які бажали використати накопичені бонуси могли це зробити до 30 квітня 2022 року відповідно до умов програми «Бонус Плюс», про що клієнтів повідомляли відповідно до умов клієнтських договорів та п. 1.1.5.1 Умов. Не використані клієнтами бонуси банк направив на рахунок Збройних Сил України, а вже у відповіді банку від 11.07.2022 №20.1.0.0.0/7-2200708/15263 вказувалось, що не використані позивачем бонуси у розмірі 41576,20 грн. банк направив на офіційний рахунок Збройних Сил України, чим надав відповідь на запитувану позивачем інформацію. Окрім того, відповідно до п.1.1.1.10 Умов в банка держателя бонусного рахунку та ініціатора програми немає обов`язку надсилати платіжні документи клієнту про перерахування коштів з вказаного рахунку, адже згідно з Умовами вказані бонуси не належать клієнту, а вказані кошти є кредиторською заборгованістю АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з однієї сторони, та торговцями (партнерами згідно програми «Бонус Плюс») з іншої (а.с.61-65).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів у розмірі 41576,20 грн. на рахунок відмовлено (справа №757/21937/22-ц).

Судами у справі №757/21937/22-ц встановлено, що аналізуючи положення договору № SAMDNWFD300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців, а саме обізнаності позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua, та до яких позивач приєднався, а також відповідно до пунктів 1.1.1.8, 1.1.1.9, 1.1.1.10, 1.1.5.1 передбачено, що вказаний бонусний рахунок - це спеціальний рахунок, що містить не кошти в грошовій формі, а бонуси. Бонуси на бонусному рахунку не належать (не є власністю) держателю картки (фізичній особі). На бонусному рахунку обліковується кредиторська заборгованість Банку перед торговцями в сумі наданих знижок тержателю (тобто не кошти клієнта). Крім того, згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі

Позивача та інших клієнтів банку було попереджено, що банком прийнято рішення, щодо закриття програми «Бонус Плюс». Клієнти, які бажали використати накопичені бонуси могли це зробити до 30.04.2022 року відповідно до умов програми «Бонус Плюс», про що клієнтів повідомляли відповідно до умов клієнтських договорів та п.1.1.5.1 Умов. Не використані клієнтами бонуси банк направив на рахунок Збройних Сил України, а вже у відповіді Банку від 11.07.2022 року №20.1.0.0.0/7-2200708/15263 вказувалось, що не використані позивачем бонуси у розмірі 41576 грн. 20 коп. банк направив на офіційний рахунок Збройних Сил України, чим надав відповідь на запитувану позивачем інформацію. Окрім того, відповідно до п.1.1.1.10 Умов в Банка держателя бонусного рахунку та ініціатора програми немає обов`язку надсилати платіжні документи клієнту про перерахування коштів з вказаного рахунку, адже згідно з Умовами вказані бонуси не належать клієнту, а вказані кошти є кредиторською заборгованістю АТ КБ «Приват Банка», з однієї сторони, та Торговцями (партнерами згідно програми «Бонус Плюс») з іншої.

Так у публікації від 05.05.2022 року «Клієнти ПриватБанку перерахували на підтримку армії 1 млрд грн з рахунків «Бонус +» значиться про централізоване перерахування коштів з програми «Бонус Плюс» на офіційний рахунок ЗСУ. Тому аналізуючи вказане, банк перевів централізовано, тобто одним платежем кошти з системи «Бонус Плюс».

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 41576,20 грн. знаходились на бонусному рахунку позивача № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та 05 травня 2022 року, у тому числі і кошти, які перебували на бонусному рахунку позивача були перераховані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на офіційний рахунок ЗСУ.

Відповідно до Правил надання банківських послуг, бонусний рахунок - це спеціальний рахунок, що містить не кошти в грошовій формі, а бонуси. Бонуси на бонусному рахунку не належать (не є власністю) держателю картки (фізичній особі). Згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі.

Встановивши, що 41576,20 грн. - це бонуси, які відповідно до п.1.1.1.10 Умов банка держателя бонусного рахунку не належать клієнту, а вказані кошти є кредиторською заборгованістю АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з однієї сторони, та торговцями (партнерами згідно програми «Бонус Плюс») з іншої, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував, що у порушення умов депозитних договорів, після закінчення їх строків, банк протиправно не видав вкладнику проценти за його вкладом, колегія суддів відхиляє, оскільки додатковими умовами депозитних договорів, які були підписані ОСОБА_1 було передбачено, що сума нарахованих процентів по надбавці у розмірі 2% перераховується на бонусний рахунок «Бонус Плюс», а згідно Умов, держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання бонусів у грошовій формі, використання бонусів для розрахунків обмежено програмою (мережею) «Бонус Плюс». Винятком було перерахування бонусів на благодійність.

А відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що грошові кошти на рахунку позивача № НОМЕР_1 в сумі 41576,20 грн. станом на 03 травня 2022 року є правомірно набутими та є власністю ОСОБА_1 спростовуються вищевикладеним.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, позивачем не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування доказів наданих стороною відповідача.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: