Справа № 677/1450/24
Провадження № 2/677/120/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Загаєвської С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - ТОВ «БІЗПОЗИКА), через систему «Електронний суд», звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з неї заборгованість за договором № 225227-КС-001 про надання кредиту від 02 лютого 2021 року, що становить 26 214,10 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 13 545,40 грн.; суми прострочених платежів по процентах 12 668,70 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 02 лютого 2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 225227-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «БІЗПОЗИКА» 02 лютого 2021 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 225227-КС-001 про надання кредиту. 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договір № 225227-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему, одноразовий ідентифікатор G4499 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 02 лютого 2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 225227-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.92238784 процентів за кожен день користування кредитом, встановлений графік платежів.

ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , вказану позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором і станом на 16 серпня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 26 214,10 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 13 545,40 грн.; суми прострочених платежів по процентах 12 668,70 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Щодо застосування позовної давності заперечив, пояснив, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України перебіг строку позовної давності був продовжений, а згодом зупинений, тому вражає, що строк позовної давності не пропущений.

Відповідачка, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що за вказаним договором вона лише один раз сплачувала кошти, а саме 16 лютого 2021 року, порушення з її боку щодо виконання умов вищевказаного кредиту почалося з 17 лютого 2021 року по дату звернення до суду з даним позовом, тобто три роки та шість місяців з дати останньої сплати за кредитним договором. Тому вважає, що строк для звернення до суду з позовом є пропущеним, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 02 лютого 2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 225227-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.92238784 процентів за кожен день користування кредитом, встановлений графік платежів.

02 лютого 2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , вказану позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором і станом на 10 квітня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 26 214,10 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 13 545,40 грн.; суми прострочених платежів по процентах 12 668,70 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що укладений ОСОБА_1 кредитний договір № 225227-КС-001 від 02 лютого 2021 року, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого ОСОБА_1 надано фінансові кредити в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування даними коштами в порядку, визначеному договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА»» слід стягнути вказану заборгованість.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Із положень ч. 8 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як передбачено ч. 12 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII).

За змістом указаних норм права сторони вправі укласти договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх його істотних умов. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Докази у справі вказують на те, що ОСОБА_1 укладала договір в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства. Для укладення договору ОСОБА_1 здійснювала ідентифікацію в цій системі та надавала відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) товариства. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов договору та підписувала цей договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з договору надання фінансового кредиту, він підписаний електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, її паспортних даних, РНОКПП, а крім того за умовами договорів їх невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства.

Отже, з цього можна зробити висновок, що відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного договору надання фінансового кредиту.

Судом встановлено, що умови зазначеного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідачки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 225227-КС-001 від 02 лютого 2021 року в розмірі 26 214,10 гривень.

Щодо перебігу строків позовної давності.

Відповідно до п. 1 кредитного договору термін його дії до 25 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Указом Президента України «про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) в Україні було запроваджено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено.

У зв`язку з цим, у даній справі строк позовної давності підлягає продовженню та зупиненню, виходячи з наступного.

15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№2120-ІХ), відповідно до якого Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено п. 19.

Станом на зараз, вищезазначений пункт ЦК України викладений у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/200, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

У попередній редакції, коли Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені п. 19, він був викладений у наступній редакції: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені стст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Саме у вищевказаній редакції п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України діяв на момент закінчення строку позовної давності для подання позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим перебіг цього строку позовної давності був продовжений.

Пізніше, після внесення змін до вищезазначеного пункту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, перебіг вищезазначеного строку позовної давності взагалі був зупинений.

Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Аналогічна ситуація з їх зупиненням у період дії воєнного стану.

Отже, у даному випадку, враховуючи, що сплив строку позовної давності при пред`явленні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором припав на період дії воєнного стану в Україні, такий строк підлягає продовженню та зупиненню до закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Відповідно до ч. 1, та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 225227-КС-001 в розмірі 26214 (двадцять шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Лесі України, буд. 26, офіс 411, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя Л.М. Гладій