Справа № 487/9796/24
Провадження № 2/487/708/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді Скоринчук К.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,

представника позивача - адвоката Михайленко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райн Пак" про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Райн Пак про стягнення заборгованості за договором оренди. Позов мотивовано тим, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «РАЙН ПАК» укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендарю було надано в оренду у платне користування строком до 01.02.2023 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200 кв. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно по 5000 гривень орендної плати. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті, 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направила відповідачеві лист про розірвання договору оренди. Станом на 23.11.2023 року, сплата орендної плати відсутня, а тому позивач направила претензію ТОВ «РАЙН ПАК» щодо добровільної сплати заборгованості з орендної плати. Строк оренди за договором від 01.02.2022 року склав 21 місяць 22 дні, а сума заборгованості з урахуванням 3% річних складає 111712,16 грн. Оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Михайленко Н.М., яка діє на підставі ордера серія ВЕ №1132324 від 30.10.2024 та договору б/н від 30.10.2024, в режимі відеоконференції, підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача - адвокат Потапов К.О., який діє на підставі ордера серія ВЕ №1225527 від 12.01.2024 та договору №025/23-ПД від 08.05.2023, в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідками про доставку ухвали суду до електронної скриньки та електронного кабінету. Однак, причин неявки не повідомив. Жодних заяв чи клопотань від представника відповідача до початку розгляду справи по суті суду не надходило.

Відповідач ТОВ «Райн Пак» про місце, дату і час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідками про доставку ухвали суду до електронного кабінету. Явку свого представника до суду не забезпечив. Жодних заяв чи клопотань від відповідача до початку розгляду справи по суті суду не надходило. Відзив не подав.

Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі представника відповідача з урахуванням належного повідомлення та відсутності будь-яких клопотань.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі , зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, подані докази, суд ураховує наступне.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «РАЙН ПАК» укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендарю було надано в оренду у платне користування строком до 01.02.2023 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200 кв.м. Вказане підтверджується договором, копія якого надана суду позивачем. Договір підписаний сторонами. Факт передачі приміщення орендарем орендарю підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна за вказаною адресою від 01.02.2022, який містить підписи сторін. Копія акту надана суду позивачем.

Позивач є власником переданого в оренду приміщення, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Миколаївської області, копія якого долучена до позовної заяви.

Відповідно до п. 7.1 укладеного договору оренди строк оренди становить 12 місяці, та закінчується 01.02.2023 року. Згідно п.7.2. договору у разі продовження користування майном після закінчення строку договору за відсутності заперечень з боку орендодавця договір вважається поновленим на невизначений строк, і кожна сторона має право у будь-який час відмовитись від нього, попередивши про це письмово другу сторону за один місяць. Пунктом 3.1. договору передбачено, що ТОВ «РАЙН ПАК» зобов`язується сплачувати щомісячно по 5000 гривень орендної плати.

20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направила відповідачеві лист про розірвання договору оренди з 23.11.2023 у зв`язку з невиконання останнім зобов`язань по оплаті за договором оренди.

Сорони підписали акт приймання передачі від 23.11.2023, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняв нежитлові приміщення , які були передані в оренду на підставі договору від 01.01.2022.

Позивач стверджує, що оскільки відповідач не вносив плату за оренду приміщення то станом на 23.11.2023 утворився борг в сумі 108666,52 грн та 3045,64 грн - 3% річних.

Отже, предметом даного спору є вимога про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Факт укладення договору оренди, узгоджений сторонами розмір плати за користування орендованим приміщенням та факт користування ним відповідачем з 02.03.2022 по 23.11.2023 підтверджений письмовими доказами та відповідачем не оспорювався.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 УК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) вказано, що "оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні частини другої статті 530 ЦК України».

Факт порушення відповідачем п. 4 договору, а саме невиконання зобов`язання по внесенню орендної пати, підтверджується повідомленням ОСОБА_1 від 20.10.2023 про відмову від договору та розрахунками заборгованості основного боргу за період з 02.03.2022 по 23.11.2023, а також 3% річних у період з 02.03.2022 по 30.10.2024.

Відповідач зазначеного позивачем розміру боргу не спростував, доказів у підтвердження виконання ним зобов`язання по сплаті коштів за оренду нежитлового приміщення та своїх розрахунків суду не надав.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, в частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі.

А тому, суд вважає, що позивач довела належними та допустимими доказами наявність боргу за відповідачем перед нею, які в своїй сукупності є переконливими, що має місце порушення її права, яке підлягає захисту і позов підлягає задоволенню. Але за підрахунками суду розмір основного боргу станом на припинення дії договору оренди 23.11.2023 (до 24.11.2023), становить 105000,0 грн, а 3% річний 2829,90 грн. Надалі 3% річних за період з 24.11.2023 по 30.10.2024 слід обраховувати від суми основного боргу 105000,0 грн без урахуванням штрафних санкцій. А тому сума 3% річних за вказаний період становить 2942,9 грн. За цих обставин загальний розмір заборгованості з урахуванням основного боргу та 3% річних складає 110772,8 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач подала позов в електронній формі, а отже до сплати підлягав судовий збір в розмірі 968,96 грн. А тому саме така сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Питання повернення судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, урегульовано ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Щодо понесених судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначила, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу становить 13000,0 грн. У судовому засіданні представник позивача також заявила до закінчення судових дебатів про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу , що орієнтовно складає 13000,0 грн та протягом 5 днів після ухвалення рішення суду будуть надані розрахунки.

Положенням ст. 134 ЦПК України визначено, що кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи разом з першою заявою по суті.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем було лише заявлено про орієнтовну суму витрат на правову допомогу, однак попереднього розрахунку суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 7, 10, 12, 13, 81, 134, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Райн Пак про стягнення заборгованості за договором оренди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Райн Пак на користь ОСОБА_1 борг орендної плати, що з урахуванням суми основного боргу та 3% річних становить 110 772,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Райн Пак на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райн Пак», адреса: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 55/12, .

Суддя: К.М. Скоринчук