Справа № 302/1723/24
Провадження № 2-о/302/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. селище Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

присяжних: Шкирти С. І., Іваницької Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сулика Роман Андрійович, заінтересовані особи: Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначено, що заявник має рідного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім ОСОБА_5 , він має ще двох синів, народжених у шлюбі з ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Син заявника, ОСОБА_5 , в лютому 2013 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 .

З початку лютого 2022 року, ОСОБА_5 , виїхав за межі території України. Спочатку він часто виходив на зв`язок із сім`єю: телефонував та переписувався з братами, батьками, активно приймав участь в допомозі сім`ї, особливо коли почалась повномасштабна війна. Вони часто спілкувались по відеозв`язку та по телефону, так само часто спілкувався з матір`ю. Проте приблизно з 1 березня 2022 року з ним немає жодного зв`язку. ОСОБА_5 перестав відповідати на повідомлення від заявника, матері та братів. На телефонні дзвінки не відповідав, а потім телефон просто став неактивним. З того часу, у соцмережі ОСОБА_5 не заходив та не здійснював жодної комунікації з сім`єю. Його місце знаходження не відоме. Як зазначає заявник, ні він, ні його дружина не можуть виїхати за кордон задля пошуку сина через літній вік та незадовільний стан здоров`я, брати не можуть виїхати за межі України через воєнний стан, а дружина не має бажання займатися його пошуком.

Додатково зауважив, що на той момент, ОСОБА_5 не підтримував шлюбні відносини з ОСОБА_6 та не спілкувався з нею, тож подробиці щодо їх історії комунікації йому невідомі.

З огляду на ситуацію, заявник вважає, що його син міг загинути або безвісти зникнути. З особистих розмов, йому було відомо, що той працював на машинному заводі у Франції (точне місцезнаходження невідоме), та мав скарги на тяжкі умови праці (постійна робота з хімічними випаровуваннями, електроприборами та станками), тож не виключає, що просто відбувся нещасний випадок на виробництві, який приховало керівництво даного підприємства.

Посилаючись на вказані обставини та безрезультатність проведених розшукових заходів, у заяві висловолено прохання визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з березня 2022 року.

Ухвалами суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року по справі витребувано докази.

Представник заявника адвокат Борисенко А. А. подала клопотання з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителя. Висловила позицію про підтримання заявлених вимог.

Управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області явку представників у судове засідання не забезпечено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в судове засідання, будучи повідомленими про його дату час та місце, не з?явилися.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив дійсність наведених в заяві обставин та після допиту його в якості свідка подав заяву з проханням розгляду справи за його відсутності.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені статтею 44 ЦК України.

Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини 2 статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Судом перевірені докази, які надані в копіях на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема: паспорт громадянина України ОСОБА_1 ; картка фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ; пенсійне посвідчення ОСОБА_1 ; довідка до акту огляду МСЕК серія АВ № 092636; акт судово-медичного обстеження № 486 від 18.06.2012; паспорт громадянина України ОСОБА_5 ; картка фізичної особи платника податків ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серія НОМЕР_1 ; пенсійне посвідчення ОСОБА_2 ; висновок № 2855 про наявність когнітивних порушень відносно ОСОБА_2 ; свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ; свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ; витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; довідка Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 24.10.2024 № 1386; заява від 08.11.2024 спрямована на адресу Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області щодо вжиття заходів для пошуку ОСОБА_5 ; скріншоти із соціальних мереж; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що останнього разу бачив брата ОСОБА_5 в лютому 2022 перед його виїздом за межі України. Після виїзду брата вони ще деякий час спілкувалися в телефонному режимі, проте з початку березня 2022 року він перестав виходити на зв?язок, а заходи щодо його пошуків виявилися безрезультатними.

Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України від 02.01.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив виїзд за межі України 12.02.2022.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_5 , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів.

Також судом встановлено, що заявнику необхідно визнання його сина безвісно відсутнім для отримання пільг та соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України, а саме отримання пенсії по втраті годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Згідно частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 10-13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 308, 309, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , безвісно відсутнім з березня 2022 року.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя Пухальський С. В.

Присяжні Шкирта С. І.

Іваницька Т. І.