Провадження № 2-о/127/846/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Поляруш І.О.,

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника заявників адвоката Колотухи Катерини Анатоліївни,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заінтересована особа Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про встановлення факти, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 із заявою до суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які просили встановити факт проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а саме: встановити факт державної реєстрації права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 29.11.2000 р. Мотивували заявлені вимоги тим, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , часта кожного 1/4, загальна частка 3/4. ОСОБА_2 володіє також 1/4 частки за договором купівлі продажу. Заявники звернулися до Департаменту адміністративних послуг ВМР з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте державним реєстратором винесено відмову у вчиненні реєстраційних дій. Відмова мотивована тим, що при розгляді заяви виявлено відсутність інформації про зареєстровані речові права до 01.01.2013. Вказане встановлення факту необхідне для захисту майнових прав заявників.

Ухвалою суду від 04.12.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати змінено заінтересовану особу Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Левчук І.В. на Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради.

У судовому засіданні заявниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові та просили задовольнити їх вимоги.

Представник заявників також заявлені вимоги підтримала та просила заяви задовольнити із підстав наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи при розгляді заяви покладалася на розсуд суду.

Суд дослідивши надані докази установив, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами, раніше проживали в АДРЕСА_2 .

29.11.2000 року заявники та ОСОБА_5 отримали свідоцтво№ 9859 від 29.11.2000 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Штамп на свідоцтві про право власності на квартиру (зворотна сторона) має зміст «реєстраційний напис на документі про право приватної власності. Визначений на цьому документі житловий будинок квартира в рівних долях зареєстроване Донецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 записане в реєстрову книгу № 1/20дк-(103) за реєстровим № 672 25.06.2001 року. Начальник бюро технічної інвентаризації підпис ОСОБА_6 » скріплено печаткою бюро технічної інвентаризації. Нижче є запис 30 бер. 2002 року за № 978 посвідчено договір купівлі-продажу 1/4 частини квартири, що належить ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 . Нотаріус підпис, печатка Приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Чорної Марини Миколаївни.

Згідно копій паспорті позивачів, вони зареєстровані АДРЕСА_2 .

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 приватизована власник ОСОБА_7 .

Згідно договору купівлі- продажу, 30.03.2002 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила 1/4 частку двохкімнатної квартири під номером АДРЕСА_1 . Зазначена 1/4 частка вказаної квартири належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого 29.11.2000 року Представником фонду державного майна України в м Донецьку, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька в реєстровій книзі № 1/20дк-(103) за реєстровим № 672 від 25.06.2001 року.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 99180117 від 06.12.2005 року право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Загальновідомою інформацією є те, що місто Донецьк наразі є окупованою територією в зв`язку з військовою агресією російської федерації. Військова адміністрація Донецької області не відповідає на запити щодо евакуації архіву Донецького бюро технічної інвентаризації.

Позивачі отримали відмову в проведені реєстраційних дій на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю інформації в про зареєстровані речові права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України , права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, заявники мають оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про таке право власності, так як квартира набута ними у власність до 1 січня 2013 року.

В той же час, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952- IV від 1 липня 2004 року декларує, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або ж на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3). Згідно вказаного закону на державного реєстратора покладено обов`язок під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитувати від БТІ інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником (стаття 10 Закону № 1952- IV). Відсутність документів або інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-ІV є підставою відмови в державній реєстрації прав.

Отже, єдиним способом підтвердити інформацію про зареєстроване речове право на нерухоме майно для здійснення державним реєстратором реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме у заявників є звернення до суду для підтвердження відповідної інформації, яка міститься на зворотній частині оригіналу свідоцтва про право власності на житло наступного змісту: «Визначений у цьому документі житловий будинок/домобудівництво, квартира в рівних долях зареєстрован /о, а/ Донецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і записан /о.а./ в реєстрову книгу №1/20дк-(103) за реєстровим № 672 від 25.06.2021 р.»

Таким чином, факт, про встановлення якого просять заявники, має для них юридичне значення. Між заявниками і Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради відсутній цивільно-правовий спір про право власності на нерухоме майно, а тому встановлення факту про реєстрацію прав на квартиру в Реєстрі речових прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Докази про те, що державна реєстрація права власності позивачів на квартиру АДРЕСА_1 не відбулась відсутні.

Проте суд вважає, що вимоги заявників підлягають частковому задоволенню. Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 свідчить, що 25.06.2001 року було здійснено реєстрацію всієї квартири, а не 3/4 її частки. В подальшому 1/4 частка квартири у зв`язку з укладення договору купівлі- продажу була зареєстрована за ОСОБА_2 .

Судові витрати у відповідності з вимогами ч. 7 ст. 294 ЦПК України слід віднести за рахунок заявників.

На підставі вищезазначеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 10, 76, 81, 89, 256, 258, 265, 273, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що виникло в установленому законом порядку до 01.01.2013 року, а саме реєстрації права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (в рівних частках) на квартиру АДРЕСА_1 бюро технічної інвентаризації 25.06.2001 року за № 672 1/20дк-(103) на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 29.11.2000 року.

Судові витрати залишити за заявниками.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявники: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, адреса: вул. Соборна, 50, м. Вінниця.

Повний текст рішення суду складено 16.01.2025

Суддя: