Справа № 211/6857/24
21 січня 2025 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Пугача Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №211/6857/24 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представники: від позивача Калітовська Т.В.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2024 матеріали позовної заяви передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.
Матеріали позову надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 26.11.2024 та за результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу передані у провадження судді Євтушенку О.І.
Ухвалою суду від 27.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки жоден з учасників не заявив про участь в судовому засіданні.
Представник позивача Калітовська Т.В. про свою участь в судовому засіданні не заявила, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.3), просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Аналогічні клопотання надійшли від представника через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи неодноразово повідомленою усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву не скористалася, причини неявки суду не відомі.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, її неявку та не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Як слідує з п.2.4 договору-анкети, процентна ставка річних за операціями отримання готівки становить 55%, за безготівковими операціями 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00%, щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування у відповідності до тарифного плану, що також обумовлено в підписаних анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту.
Відповідно до п.3.2 договору, строк дії пільгового періоду визначено з 06.05.2018 до 12.05.2020.
За змістом паспорта споживчого кредиту, максимальна сума кредитного ліміту за кредитом, наданим ОСОБА_1 , становить 50 000 грн.; мета отримання кредиту на оплату вартості товару (споживчі цілі); спосіб надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем з позичкового рахунку споживача.
Згідно з п.1.2 договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором та правилами.
У п.1.5 договору вказано, що правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною, підписуючи договір-анкету сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору та в правилах.
Порядок повернення кредиту, строк здійснення платежів сторони узгодили у Графіку платежів, викладеному у п.3.3 договору: шляхом здійснення ануїтетних платежів по 346 грн. 00 коп., щомісячно, до 10 числа кожного місяця, починаючи з 07.05.2018 10.04.2020, та останнього платежу в сумі 340 грн. 00 коп. 12.05.2020.
Таким чином, укладений ОСОБА_1 договір за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Із наведеного вище порядку при укладенні договору ОСОБА_1 здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Встановлено, що сторонами визначені усі істотні умови договору (в тому числі сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як слідує зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що підписував договір, отримував кредитні кошти і користувався ними не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Судовим розглядом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала належним чином. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по рахунку слідує, що відповідач спочатку здійснювала погашення заборгованості, однак в подальшому припинила здійснення платежів, допустивши овердрафт по ліміту за рахунок нарахованих процентів. Загальна заборгованість по кредиту складає 89 772 грн. 84 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту 56 045 грн. 92 коп., заборгованість по процентам 33 726 грн. 92 коп. Оскільки відповідач не навела власного контррозрахунку суми боргу, не надала первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені нею платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором, оскільки вона розрахована банком арифметично вірно, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, відображених у виписках по рахунку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що 29.08.2023 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №251.
Згідно із п.п.2.1, 2.2 вищевказаного договору факторингу, АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. Права вимоги, які АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «УКРСИББАНК» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді.
Відповідно до п.п.4.1, 4.2 цього договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі права вимоги (додаток №2 до договору), за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором. Після підписання акта приймання-передачі права вимоги клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами, за якими право вимоги перейшло до фактора.
Крім того, між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 29.08.2023 було підписано акт приймання-передачі права вимоги, згідно зі змістом п.3 якого, клієнт та фактор підтверджують, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено договором.
Отже, АТ «УКРСИББАНК» відступило право вимоги щодо відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, що визначає правомірність звернення ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до суду з вимогами до ОСОБА_1 як дійсним кредитором.
Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить з ухвалення рішення на користь позивача, а тому понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про сторін:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інн НОМЕР_2 .
Заочне рішення у справі складено та підписано без проголошення 21.01.2025.
Суддя О.І. Євтушенко