"21" січня 2025 р.
Справа № 642/3944/24
Провадження №2/642/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Ленінськийрайонний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Бородіної О.В.,

з участю секретаря Брус М.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії нотаріуса щодо реєстрації права власності на квартиру і скасування реєстрації,-

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої Ольги Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії нотаріуса щодо реєстрації права власності на квартиру і скасування реєстрації, у якому просила визнати протиправним рішення реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. від 10.12.2021 року по державній реєстрації права власності ТОВ Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 19.04.2007 між нею та ВАТ КБ «Надра» (в подальшому ПАТ КБ «Надра») було укладено Договір надання споживчого кредиту № 6/1/2007/840- К/210, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою відсотків 14,49 річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 18.04.2017.

Позивач зазначає, що згідно п. 8.5 Кредитного договору він (договор) діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе збовязань. Зобовязання Позивача по названому договору в повному обєму не виконані. За таких обставин договір є діючим і правовідпошення сторін по цьому договору не закінчилися.

29 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова при розгляді справи № 642/ 7203/14-ц було прийняте заочне рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/1/2007/840-К/210 від 19.04.2007 року у розмірі 13066,9 доларів США.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ГЕФЕСТ» згідно ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 30 липня 2020 року по справі № 642/7203/14-ц є правонаступником прав і обов`язків кредитора по кредитному договору № 6/1/2007/840-К/210 від 19.04.2007 року, а саме - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», і на цій підставі є стягувачем по справі № №642/7203/14-ц.

Позивач, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ГЕФЕСТ», як правонаступник, мав права стягнути з Позивача - ОСОБА_1 згідно рішення від 29.01.2015 року по справі № 642/7203/14-ц тільки грошові кошти, а саме, 13066,9 доларів США, але не набув права власності на названу квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За названих обставин, а саме, за обставин набуття Відповідачем 2 тільки права на стягнення 13066,9 доларів США, і не набуття права власності на названу квартиру, 10 грудня 2021 року Відповідач 1 - реєстратор, приватний нотаріус Харківського міського

нотаріальпого округу Вахрушева О.О., в порушення приписів ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», безпідставно зареєструвала право власності Відповідача 2 - ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шо була предметом іпотеки по названому договору кредиту

Ця обставина, а саме реєстрація права власності Відповідача 2 вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 10.12.2021 року, індексний номер Витягу - 289708878.

Позивач вказує, що при реєстрації права власності Відповідача 2 на названу квартиру, мають місце порушення Відповідачем 1 приписів ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На цій підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. від 10.12.2021 року про державну реєстрацію права власності ТОВ "Фінансова компанія "ГЕФЕСТ» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . є протиправним, підлягає скасуванню, а також реєстрація права власності Відповідача 2 на квартиру, від 10.12.2021 року, індексний номер Витягу - 289708878, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Крім того, позивач посилається на те, що доказом протиправності реєстрації права власності є порушення приписів статті 5 договору іпотеки від 19.04.2007 року

Так, згідно ст. 5 цього договору іпотеки від 19.04.2007 року сторони по договору передбачили наступні способи стягнення на квартиру, яка була в іпотеці: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленість сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання свого основного зобовязання, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, з тексту п. 5.4. ст. 5 договору Іпотеки від 19.04.2007 року вбачалося, що Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення па Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач 2 реалізував умову договору Іпотеки у формі Домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання свого основного зобовязання, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та 10.12.2021 року зареєстрував своє право власності на предмет іпотеки, а саме, на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав злісності від 10.12.2021 року, індексний номер Витягу - 289708878,. вбачається, що Відповідач 2 падав Відповідачу 1 (приватний нотаріус Вахрушева О.О.) для реєстрації права власності на предмет іпотеки наступні документи:

1.Договір іпотеки від 19.04.2007 року;

2.Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки (серія та номер 2206) виданий 20.09.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурська Н.В.;

3.Довідку про суму боргу, що видана 06.12.2021 року ТОВ ФК «Гефест»;

4.Розпорядження про взяття об`єкту на баланс, що видане 06.12.2021 року ТОВ ФК «Гефест»;

5.Повідомлення про порушення основного зобовязання №599 від 21.05.2021 року,

6.Договір № GL3N24068 про відступлення права вимоги, що видане ПАТ КБ

7.«Надра»/ТОВ ФК «Гефест»;

8.Звіт про оцінку майна предмета іпотеки від 25.11.2021 року, що видане ФОБ СОД ОСОБА_3 ;

9.Повідомлення про порушення основного зобовязання № 21042012НВ1-15 від 21.04.2020 року, що видане ТОВ ФК «Гефест»;

10.Кредитний договір №6/1/2007/840-К/210 від 19.04.2007 року, що виданий ВАТ КБ «Надра».

Проте, умова договору іпотеки, що викладена в ст. 5 названого Договору іпотеки про «... Домовленість сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання свого основного зобовязання, встановленого ст. 37 Закону України «Про іпотеку»...» це не іпотечне застереження, тому, що у 2007 році ст.37 Закону України «Про іпотеку» такого припису не мала і сторони договору іпотеки в цьому договорі про це не домовлялися.

Така умова, а саме умова про домовленість сторін по договору іпотеки, передбачає складання окремого договору, де сторони підтверджують обов`язок передачі предмета іпотеки, а також узгоджують технічні обставини передачі предмета іпотеки.

За відсутності іпотечного застереження, приписи ч. 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» однозначно вказують на необхідність укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя в умовах позасудового порядку.

Проте, відсутній такий договір про задоволення прав іпотекодержателя. Тобто, такий договір сторони не уклали.

Таким чином, позивача вважає, що реєстрація права власності на предмет іпотеки, що виникає тільки на підставі договору про відступлення права за іпотечннм договором, та договором іпотеки, без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, є протиправна, та має бути скасована.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.08.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19.09.2024 року представник відповідача ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» подав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позов не визнає з наступних підстав. 19.04.2007р. між ОСОБА_1 (надалі Позивач) та ВАТ КБ «Надра» (надалі Банк) укладено Кредитний договір №6/1/2007/840-К/210 (надалі Кредитний договір) , на підставі якого Позивачу видано кредит в розмірі 15 000,00 доларів США, зі строком повернення до 18.04.2017р.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між Банком та Позивачем, 19.04.2007р. укладено Договір іпотеки №6/1/2007/980-І/211 (надалі Договір іпотеки), на підставі якого Позивач передав в іпотеку Банку нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (надалі Предмет іпотеки). 20.09.2019р.

ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі Договору GL3N24068 про відступлення прав вимоги та Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/ застави від 20.09.2019р., відступив ТОВ «ФК Гефест» (надалі Відповідач 2) права вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки, що укладені з Позивачем, та не заперечується ним т.я. встановлено в іншій справі №642/7203/14-ц (на яку Позивач посилається).

Відповідно до Додатку №1 з Договору GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.09.20219р. загальний розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем 2 склав 55 599,94 доларів США, з яких: 13 066,90 доларів США кредит; 12 388,29 доларів США проценти; 29 347,48 доларів США пеня; 797,27 доларів США комісія.

02.06.2020р. Відповідач 2 направив на адресу Позивача Вимогу (в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» від 21.04.2020р. вих.№21042012НВ1-15 про погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 30 днів. Вимога направлена цінним листом з описом та повідомленням, але повернулась без вручення у зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

24.05.2021р. Відповідач 2, повторно направив на адресу Позивача Вимогу (в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» від 21.05.2021р. вих. №599 про погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 30 днів. Вимога направлена цінним листом з описом та повідомленням, але повернулась без вручення у зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з порушенням зобов`язання за Кредитним договором та не виконання Вимог про усунення порушень, Відповідач 2 на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 07.12.2021р. звернув стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку, шляхом набуття права власності.

Відповідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п.3.3.2. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі коли у момент настання Строку виконання Іпотекодавецем Зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим Договором, вони не будуть виконані. Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який зазначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь Іпотекодержателя, передбачені Кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення Зобов`язань за Кредитним договором (пеня, штраф), витрати Іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на Предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені Іпотекодержателем у зв`язку з цим Договором. Звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі (п.5.3. Договору іпотеки): - Рішення суду; - Виконавчого напису; - Домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотекив рахунок виконання основного Зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - Права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі- продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибирати умови та порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього Договору.

Таким чином з урахуванням порушеного та не виконаного зобов`язання за Кредитним договором, Відповідач 2 самостійно обрав спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки та застосував його набув право власності на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та домовленості сторін, що зафіксована в п.5.3 Договору іпотеки.

Як зазначалось вище, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, яким і є п.5.3. Договору іпотеки.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Іншими документами є документи передбачені Порядком від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Порядок №1127).

Пункт 61 Порядку №1127, містить перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій). Для державної реєстрації права власності на Предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Відповідач 2, керуючись вимогами п.61 Порядку №1127, надав державному реєстратору наступні документи: - Кредитний договір (наявний у Відповідача 2); - Договір іпотеки (наявний у Відповідача 2); - Договору GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.09.20219р. (наявний у Відповідача 2); - Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/застави від 20.09.2019р. (наявний у Відповідача 2); - Вимогу (в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» від 21.04.2020р. вих.№21042012НВ1-15 та Вимогу (в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» від 21.05.2021р. вих. №599 з доказами її направлення та повернення за закінченням строку зберігання (п.61 Порядку №1127 «засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення») (передана державному реєстратору); - Довідку про суму боргу від 06.12.2021р. (передана державному реєстратору); - Розпорядження про взяття об`єкту на баланс від 06.12.2021р. (передано державному реєстратору); - Звіт про оцінку предмета іпотеки від 25.11.2021р. (передано державному реєстратору) З урахуванням відсутності підстав для відмови у державній реєстрації, що передбачені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор провів державну реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за Відповідачем 2.

Представник відповідача зазначає, що Позивач в позовній заяві посилається на суб`єктивні переконання та необхідність укладення окремого договору, який не передбачений Договором іпотеки, не зазначаючи норму закону, яку порушено державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії та на підставі чого реєстратор мав відмовити у проведенні державної реєстрації, яку оскаржує Позивач. Позивач знає та розуміє, що отримавши кредитні кошти, зобов`язався іпотечним майном розуміючи, що за умов порушення кредитного зобов`язання існує ризик звернення стягнення на нього. За умов невиконаного та порушеного зобов`язання Позивач зловживаючи процесуальним правом на захист оскаржує законну державну реєстрацію, з єдиною метою ухилитись від відповідальності.

Позивач не довів, що за наявності не виконаного грошового зобов? язання, його права порушенні законним зверненням стягнення на Предмет іпотеки, що забезпечував його виконання, та не навів вимог закону, які були порушені державним реєстратором при проведенні реєстраційної дії, а також не вказав підстави для відмови у проведенні державної реєстрації, а тому підстави позовної заяви є необґрунтованими, а позов не підлягає задоволенню.

Відповідь на відзив сторона позивача не подавали.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини. Також були подані письмові пояснення, у яких викладені доволи аналогічні тим, що у позовній заяві, та наполягає на тому, що у відповідача 1 приватного нотаріуса Вахрушевої О.О. не було законних підстав для реєстрації права власності відповідача 2 на квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дії відповідача1 є протиправними діями і такими, що не створюють юридичні наслідки у вигляді реєстрації права власності на названу квартиру. За таких обставин вважає позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме дії відповідача 1 підлягають бути визнані судом протиправними, а реєстрація права власності Відповідача 2 на квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає скасуванню, а саме (індексний № 289708878) від 10.12.2021 року щодо реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» права власності (№ запису 45592835) на квартиру загальною площею 23,5 кв. м і житловою площею 10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О. О. у судові засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, будь-яких письмових заяв на адресу суду не подавала.

Третя особа ОСОБА_2 також у судові засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась належним чином, будь-яких письмових заяв на адресу суду не подавала.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 19.04.2007р. між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено Кредитний договір №6/1/2007/840-К/210 на підставі якого їй видано кредит в розмірі 15 000,00 доларів США, зі строком повернення до 18.04.2017р.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між Банком та Позивачем, 19.04.2007р. укладено Договір іпотеки №6/1/2007/980-І/211, на підставі якого Позивач передав в іпотеку Банку нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

29 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова при розгляді справи № 642/ 7203/14-ц було прийняте заочне рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/1/2007/840-К/210 від 19.04.2007 року у розмірі 13066,9 доларів США.

20.09.2019р. ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі Договору GL3N24068 про відступлення прав вимоги та Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки/ застави від 20.09.2019р., відступив ТОВ «ФК Гефест» (надалі Відповідач 2) права вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки, що укладені з Позивачем.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ГЕФЕСТ» згідно ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 30 липня 2020 року по справі № 642/7203/14-ц є правонаступником прав і обов`язків кредитора по кредитному договору № 6/1/2007/840-К/210 від 19.04.2007 року, а саме - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2021 встановлено, що 07.12.2021 державний реєстратор приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ватрушева О.О. зареєстрував право власності на квартиру - предмет іпотеки, що належала на праві власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕФЕСТ» на підставі вимоги, договору про відступлення прав за іпотечним договором, договором іпотеки №6/1/2007/980-І/211 від 19.04.2007, звіту про оцінку предмета іпотеки . (а.с.19)

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з п.61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно із п.1 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Обов`язковою умовою для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, що перебуває в іпотеці, є подання заявником документу, що підтверджує перехід права власності на предмет іпотеки, в тому числі факту виконання відповідних умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість переходу права власності.

Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Як вбачається з п.5.3 ст. 5 Договору іпотеки №6/1/2007/980-І/211від 19.04.2007, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», права іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». (а.с.7)

Згідно п.4.4 ст. 4 Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання… іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному цим Договором. (а.с.9)

Пунктом 5.4 ст. 5 вказаного договору встановлено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього договору.

Домовленість сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, як передбачено договором іпотеки - відсутня.

Відповідач ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» як на відмову в задоволенні позовних вимог посилається на те що реєстрація права власності була здійснена на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, при цьому не називає конкретне положення договору, яке є таким застереженням.

Так, згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку можливо на підставі договору сторін про задоволення вимог іпотекодержателя (за домовленістю сторін), або на підставі відповідного застереження, яке прирівнюється до такого договору.

Тобто закон визначає два можливих варіанта переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки: домовленість сторін та відповідне застереження в іпотечному договорі.

Суд звертає увагу, що таке застереження про передачу іпотекодавцем іпотекодержателю у випадку невиконання основного зобов`язання права власності на предмет іпотеки, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя - в іпотечному договорі відсутнє.

В іпотечному договорі міститься лише положення про можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання лише на підставі домовленості сторін, що відповідає положенням ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п.5.3)

Будь-якого іншого варіанту передачі права власності на предмет іпотеки договором не передбачено.

Крім того, в іпотечному договорі сторони домовились про те, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки лише в межах п.5.3 Договору іпотеки, а не в межах ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Таким чином, сторони в Договорі іпотеки, а саме в п. 5.3 обумовили та конкретизували лише один варіант передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки із двох можливих, викладених в ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а саме: на підставі домовленості сторін.

Положень про можливість іпотекодержателем вибрати інший варіант звернення стягнення на предмет іпотеки передбачений ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» - в договорі не зазначено, адже іпотекодержатель при зверненні стягнення на предмет іпотеки обмежується лише п.5.3 Договору іпотеки, про що сторони також домовились в п.5.4 вказаного Договору.

Тому доводи відповідача про реєстрацію права власності у зв`язку із переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставними.

Положення статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Жодних доказів про згоду позивача на відчуження спірної квартири матеріали справи не містять.

Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя (домовленості сторін), тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними.

Також, ще однією підставою виникнення за ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» права власності на предмет іпотеки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.12.2021 про реєстрацію державним реєстратором приватним нотарусом 07.12.2021 права власності на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 - за ТОВ «ФК ГЕФЕСТ», є, зокрема, вимога від 21.04.2020р. вих.№21042012НВ1-15 про погашення заборгованості за Кредитним договором та Вимога від 21.05.2021р. вих. №599 , які повернулись без вручення у зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Так, згідно з п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127 від 25.12.2015, однією з підстав виникнення права власності на іпотечну квартиру є письмова Вимога про усунення порушень та повернення боржником заборгованості добровільно та документ, який підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги.

Вказане також узгоджується з положеннями ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Судом не встановлено факту отримання боржником ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень, що свідчило би про дату, з якої відраховується строк 30 днів для оформлення реєстрації нерухомого майна.

Таким чином, державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки без дотримання вимог законодавства, не перевіривши наявність всіх законних підстав для здійснення такої дії.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, викладених в ч.1 ст. 24 цього Закону, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Таким чином, рішення державного реєстратора про реєстрацію за ТОВ «ФК ГЕФЕСТ» права власності на Предмет іпотеки здійснено з порушенням вимог Закону.

Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

За приписами статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що відповідач ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» неправомірно використав своє право звернення стягнення на предмет іпотеки (квартира за адресою АДРЕСА_1 ), поспішно вчинив дії щодо переходу до нього права власності, порушуючи порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлений в Договорі іпотеки, а саме: відсутність між іпотекодавцем та іпотекодержателем домовленості про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, та, відсутності належного отримання ОСОБА_1 вимоги ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» про усунення порушень, що дає підстави для задоволення позову про визнання незаконною та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

З огляду на наведене, суд знаходить доведеним факт порушення позивача права власності на спірну квартиру та вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про застосування таких способів захисту порушеного права, як визнання незаконною та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого за ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» було зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 127/17399/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 201/6233/17-ц.

Звертаючись до суду із даним позовом позивачем також визначено відповідачем приватного нотаріуса ХМНО Ватрушеву О.О.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 визначила також відповідачем приватного нотаріуса ХМНО Ватрушеву О.О. та просила визнати протиправним рішення державного реєстратора по державній реєстрації права власності та скасувати державну реєстрацію права власності.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Отже, приватний нотаріус ХМНО Ватрушева О.О. не є належним відповідачем у даній справі.

Тобто, позивачем невірно визначено суб`єктний склад учасників у подібних правовідносинах, а саме: належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності, при цьому нотаріус може бути залученим до участі у справі як третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Належним відповідачем є саме ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Таким чином, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача приватного нотаріуса ХМНО Ватрушевої О.О. та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись 1-13, 76- 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме запис про право власності № 45592835, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою Ольгою Олександрівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62209379 від 10.12.2021 року про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 (р.н. об`єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( і.н. НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.01.2025 року.

Суддя О.В. Бородіна