Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/2289/24

Провадження №2/943/337/2025

21 січня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд з означеною позовною заявою. Мотивує тим, що з 28 серпня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 17.10.2023 року Органом опіки та піклування дітей прилаштовано в будинки дитини, оскільки чоловік не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач не має змоги працювати, оскільки доглядає дітей. За час вагітності з дочкою, відповідач не давав жодних коштів, ні на прожиття, ні на лікування, обстеження, не забрав дружину з пологового будинку. Позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, дитина хворіє та потребує лікування, спеціального харчування, однак відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча має можливість, є військовослужбовцем. З огляду на вказані обставини, просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_7 трирічного віку та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач, до початку судового засідання подала письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Відповідач, будучи повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи за допомогою СМС повідомлення, за викликом суду не з`явився. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, пояснень, тощо, відзив на позов, не подав.

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони зареєстрували шлюб 28.08.2028 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , повторно виданим 15.11.2022 року, про що зроблено актовий запис № 11 від 28.08.2018 року.

Від спільного подружнього життя мають синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 157), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво Серія НОМЕР_3 , актовий запис № 203) та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво Серія НОМЕР_4 , актовий запис № 200).

Судом встановлено, що рішенням Буського районного суду від 17 грудня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП - НОМЕР_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Рішення не оскаржувалося на набрало законної сили.

Як вбачається з акту обстеження житлово побутових умов сім`ї ОСОБА_3 від 07.10.2024 року, донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 виховує доньку самостійно, з батьком дитини ОСОБА_8 не проживає з 2022 року. Батько жодного разу не провідав дитину, не цікавиться її здоров`ям, не допомагає матеріально, не виявив жодного бажання брати участь у вихованні дитини.

Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягай 18 років. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмір 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законодавець визначив, що аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені або в частці від доходу платника, або в твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1, ч.5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З ч. 1 ст. 184 СК України вбачається що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначанні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (суд ураховує правову позицію в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 (справа № 755/14148/18)).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що донька сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому їй важко одній утримувати дитину. Відповідач працездатного віку, перебуває на службі в ЗСУ та має змогу та законодавчо закріплений обов`язок надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, слід зазначити наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми ч. 3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки згідно ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, такий слід стягнути з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 81, 83, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України, суд -

ухвалив :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - невідомий, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП - НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 11.10.2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - невідомий, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП - НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з 11.10.2024 року і до досягнення донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

В решті позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - невідомий, жителя АДРЕСА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Б. М. Журибіда