ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року

м. Харків

справа № 635/3083/21

провадження № 22ц/818/480/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діметрел»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року в складі судді Савченка Д.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діметрел» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що наприкінці 2019 року ним було придбано у відповідача сім транспортних засобів, що підтверджується наступними договорами купівлі - продажу транспортних засобів:

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/004046 від 03 грудня 2019 року - марка Mercedes-Benz, модель 1317D фургон-рефрижератор, 1994 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (вартість транспортного засобу складає 10 000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003830 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель 18.224 фургон-рефрижератор, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003831 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель 12.180 фургон ізотермічний-С, 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003663 від 04 жовтня 2019 року - марка MAN, модель 10153 фургон, 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 (вартість транспортного засобу складає 10 000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003664 від 04 жовтня 2019 року - марка ТАТА, модель LPT 613 фургон-рефрижератор, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію- НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003832 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель LE 15.224 фургон-рефрижератор, 2000 року випуску, жовтого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_17 , номерний знак НОМЕР_18 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн);

договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003300 від 06 серпня 2019 року - марка HONDA, модель CIVIC седан-В, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_19 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_20 , номерний знак НОМЕР_21 (вартість транспортного засобу складає 12 500,00 грн).

Зазначив, що в порушення умов договорів, продавець (відповідач) не передав йому транспортні засоби, що свідчить про безпідставне порушення в односторонньому порядку відповідачем узгоджених умов договорів. Вказані дії порушують його право власності на вищевказані транспортні засоби, оскільки внаслідок цього він позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном.

Просив витребувати із незаконного володіння відповідача та зобов`язати передати йому наступні транспорті засоби:

марки Mercedes-Benz, модель 1317D фургон-рефрижератор, 1994 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

марки MAN, модель 18.224 фургон-рефрижератор, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ;

марки MAN, модель 12.180 фургон ізотермічний-С, 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 ;

марки MAN, модель 10153 фургон, 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_22 ;

марки TATA, модель LPT 613 фургон-рефрижератор, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_23 ;

марки MAN, модель LE 15.224 фургон-рефрижератор, 2000 року випуску, жовтого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_17 , номерний знак НОМЕР_24 ;

марки HONDA, модель CIVIC седан-В, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_19 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_20 , номерний знак НОМЕР_21 ;

судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зобов`язаний був виходити з того, що обраний ним спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й, у першу чергу, відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Зазначив, що примусове виконання обов`язку в натурі - спосіб захисту цивільного права, який випливає із загального принципу належного виконання зобов`язання. Цей спосіб означає, що зобов`язана особа має виконати чітку визначену дію, що становить предмет зобов`язання на користь особи, суб`єктивні права якої були порушені. В даній справі ним було пред`явлено позовні вимоги про витребування із незаконного володіння відповідача та зобов`язати передати йому транспортні засоби, які були придбані останнім за договорами купівлі-продажу транспортних засобів, тобто ним було обрано спосіб захисту порушеного права у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі. Враховуючи положення укладених між ним та відповідачем договорів купівлі-продажу транспортних засобів, є всі підстави стверджувати про порушення відповідачем їх умов, а саме не передачу йому придбаних транспортних засобів, що мало відбутись в момент підписання зазначених договорів. Вказав, що надати докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами, а саме документального підтвердження передачі йому транспортних засобів, відповідач не надав.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння слід відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів, а що стосується вимог про зобов`язання передати спірні транспортні засоби, то вони є неналежним способом захисту порушених прав позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» укладено наступні договори.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/004046 від 03 грудня 2019 року - марка Mercedes-Benz, модель 1317D фургон-рефрижератор, 1994 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (вартість транспортного засобу складає 10 000,00 грн) (а.с.8,49).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/004046 від 03 грудня 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 (а.с.9,50).

03 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_3 укладено договір комісії № 7565/19/004046, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.10-11,51-52).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003830 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель 18.224 фургон-рефрижератор, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн) (а.с.12,53).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003830 від 01 листопада 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 (а.с.13,54).

01 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_4 укладено договір комісії № 7565/19/003830, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.14,55).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003831 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель 12.180 фургон ізотермічний-С, 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн) (а.с.15,56).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003831 від 01 листопада 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 (а.с.16,57).

01 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_4 укладено договір комісії № 7565/19/003831, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.17,58).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003663 від 04 жовтня 2019 року - марка MAN, модель 10153 фургон, 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 (вартість транспортного засобу складає 10 000,00 грн) (а.с.18,59).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003663 від 04 жовтня 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_5 (а.с.19,60).

04 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_5 укладено договір комісії № 7565/19/003663, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.20,61).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003664 від 04 жовтня 2019 року - марка ТАТА, модель LPT 613 фургон-рефрижератор, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію- НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн) (а.с.21,62).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003664 від 04 жовтня 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_6 (а.с.22,63).

04 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_6 укладено договір комісії № 7565/19/003664, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.23,64).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003832 від 01 листопада 2019 року - марка MAN, модель LE 15.224 фургон-рефрижератор, 2000 року випуску, жовтого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_17 , номерний знак НОМЕР_18 (вартість транспортного засобу складає 7000,00 грн) (а.с.24,65).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003832 від 01 листопада 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 (а.с.26,67).

01 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_4 укладено договір комісії № 7565/19/003832, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.25,66).

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/19/003300 від 06 серпня 2019 року - марка HONDA, модель CIVIC седан-В, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_19 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_20 , номерний знак НОМЕР_21 (вартість транспортного засобу складає 125 000,00 грн) (а.с.27,68).

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7565/19/003300 від 06 серпня 2019 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_7 (а.с.29,70).

06 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діметрел» та ОСОБА_7 укладено договір комісії № 7565/19/003300, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб (а.с.28,69).

Договори купівлі-продажу транспортних засобів є типовими.

Відповідно до пункту 1.1 зазначених договорів купівлі-продажу, продавець (відповідач) зобов`язується передати у власність покупцеві (позивачеві) транспортний засіб.

Пунктом 2.1. договорів сторони визначили, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених Договором, передати транспортний засіб.

Згідно з пунктом 9.1. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

За інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 03 липня 2024 року вих.№31/32/13-2025-2024 транспортні засоби:

Mercedes-Benz, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , з 22 серпня 2015 року зареєстровано за ОСОБА_8 , а з 15 грудня 2020 року за ОСОБА_9 ;

MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , зареєстровано з 12 квітня 2018 року за ОСОБА_4 , з 13 жовтня 2021 року за ТОВ «ТК ЛОГІСТИК», з 23 вересня 2023 року за ОСОБА_10 , з 14 лютого 2024 року за ОСОБА_10 , а з 11 травня 2024 року за ОСОБА_11 ;

MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , зареєстровано з 03 квітня 2018 року за ОСОБА_4 , з 07 жовтня 2023 року за ОСОБА_10 , а з 19 березня 2024 року за ОСОБА_12 ;

MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_10 , зареєстровано з 25 квітня 2018 року за ОСОБА_5 , з 04 листопада 2020 року за ОСОБА_13 , з 05 червня 2021 року за ОСОБА_14 ;

ТАТА, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13 , зареєстровано з 24 листопада 2017 року за ОСОБА_6 , з 06 травня 2020 року за ОСОБА_6 , з 13 листопада 2020 року за ОСОБА_15 , з 03 листопада 2022 року за ОСОБА_16 ;

MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_16 , зареєстровано з 14 квітня 2018 року за ОСОБА_4 , з 13 жовтня 2021 року за ТОВ «ТК ЛОГІСТИК», з 16 червня 2023 року за ОСОБА_10 , з 02 серпня 2023 року за ОСОБА_10 , з 10 квітня 2024 року за ОСОБА_12 ;

HONDA CIVIC, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_19 , зареєстровано з 31 жовтня 2018 року за ОСОБА_7 , а з 06 серпня 2020 року за ОСОБА_17 (а.с.175-178).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 (провадження № 61-474св23), від 10 травня 2023 року в справі № 761/22937/18 (провадження № 61-4932св22).

У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу».

Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує (див. постанови: Верховного Суду: від 16 грудня 2020 року в справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481св20) та Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22)).

Зі змісту договорів купівлі-продажу вбачається, що пунктами 2.2 передбачено, що покупець набуває право власності на транспортні засоби з моменту підписання сторонами цих договорів купівлі-продажу. Тобто, в даному випадку сторони в договорах передбачили порядок переходу права власності на майно.

Таким чином ОСОБА_1 є власником спірних транспортних засобів з моменту підписання договорів купівлі-продажу, що узгоджується з умовами договорів.

За статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини третя статті 388 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України майно, відчужене особою, яка не мала на це права, не може бути витребуване у добросовісного набувача (постанови Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, провадження № 61-17779св18; від 08 січня 2023 року у справі № 200/12998/18, провадження № 61-9170св22).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19) визначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Аналогічні висновки також викладені і в постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 205/3243/17-ц (провадження № 61-14763св20), від 07 квітня 2021 року у справі № 202/589/18 (провадження № 61-12611св20), від 04 серпня 2021 року у справі № 199/8662/16-ц (провадження № 61-6424св20).

Як вбачається з матеріалів справи наразі власниками спірних транспортних засобів, є особи, які не залучені до участі в розгляді даної справи, зокрема, власником транспортного засобу Mercedes-Benz, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , з 15 грудня 2020 року є ОСОБА_9 ; власником транспортного засобу MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 з ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_11 ; власником транспортного засобу MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 з ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_12 ; власником транспортного засобу MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_10 з ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_14 ; власником транспортного засобу ТАТА, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_13 з 03 листопада 2022 року є ОСОБА_16 ; власником транспортного засобу MAN, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_16 з 10 квітня 2024 року є ОСОБА_12 ; власником транспортного засобу HONDA CIVIC, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_19 з 06 серпня 2020 року є ОСОБА_17 .

Однак, ОСОБА_1 в позовній заяві відповідачем зазначив лише Товариство з обмеженою відповідальністю «Діметрел».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, провадження № 12-280 гс 18). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що належна для захисту прав позивача вимога про витребування транспортних засобів, має бути заявлена до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки вони є титульними володільцями відповідних спірних транспортних засобів і добросовісність їхніх дій підлягає оцінці судом.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні належної позовної вимоги про витребування спірних транспортних засобів з підстав неналежного суб`єктного складу учасників справи. Водночас ОСОБА_1 не позбавлений права на пред`явлення позову до суду до належного кола відповідачів.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пред`явлення вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діметрел» про зобов`язання передати спірні транспортні засоби є неналежним способом захисту порушених прав позивача, оскільки у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18), постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року в справі № 201/13098/16 (провадження № 61-13470св21).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 24 січня 2025 року.