Справа № 170/829/24
Провадження №6/170/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року сел. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Жевнєрової Н.В., за участю секретаря судових засідань Остапчук Н.В., боржника ОСОБА_1 , його представника адвоката Книша С.В., представника заявника (стягувача) ОСОБА_2 адвоката Печериці Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні та в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Шацьк цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в: ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме, судового наказу Шацького районного суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №170/829/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заяву обгрунтовано тим, що в провадженні Шацького районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, оскільки сторони не можуть досягнути добровільної згоди. ОСОБА_1 в порядку досудового врегулювання спору було запропоновано ОСОБА_2 визначити спосіб участі кожного з батьків у вихованні дитини або ж встановити графік перебування дитини у кожного з батьків. Заперечуючи можливість дійти спільної згоди у порядку досудового врегулювання спору, ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказану заяву задоволено, видано судовий наказ. ОСОБА_3 не погоджується із вказаним судовим наказом, оскільки він активно бере участь у житті сина, забезпечує його матеріальні потреби, надає психологічну підтримку у подоланні емоційного стресу, викликаного розлученням батьків, створює умови для спільного проведення вільного часу, організовує дозвілля, сприяє розвитку сина через заняття спортом, культурні заходи та навчання, більшість свого часу дитина бажає проводити разом з батьком. Витрати на забезпечення сина усім необхідним, включаючи закупівлю теплого одягу, продуктів харчування, медикаментів, а також організацію навчання та розвитку, несе у повному обсязі ОСОБА_3 . Боржник ОСОБА_1 вважає передчасною видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки не було визначене місце проживання дитини. Жоден із батьків не має переваг до ухвалення остаточного судового рішення у справі №170/703/24. Питання про стягнення аліментів повинно вирішуватися з урахуванням встановленого судом місця проживання дитини, її реальних потреб і можливостей батьків. Перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не є виключним, оскільки передбачає інші підстави для прийняття судом такого рішення, ніж ті, які прямо визначені нормами процесуального закону. Тому ОСОБА_3 просить суд визнати судовий наказ Шацького районного суду Волинської області від 20.11.2024 таким, що не підтягає виконанню, а також постановити ухвалу про зупинення виконання судового наказу.

Не погоджуючись із заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2 подала суду заперечення на вказану заяву, у якому вказує, що в провадженні Шацького районного суду Волинської області немає справи за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви, шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_2 вказує про те, що з серпня 2024 року дитина проживає разом з нею, між сторонами немає домовленості, що на час перебування справи про розірвання шлюбу в суді, дитина буде почергово проживати з батьком та з матір`ю. ОСОБА_2 домовилася з ОСОБА_1 про те, що не чинитиме перешкод у спілкуванні батька з сином, батько дійсно час від часу забирає сина до себе та проводить з ним час. Однак буває й так, що по декілька тижнів батько не виходить із сином на зв`язок. Фактично дитина проживає з матір`ю - ОСОБА_2 , яка самостійно утримує дитину. Заявлені боржником підстави, за яких він просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, не підтверджені жодними належними доказами, також ОСОБА_2 вважає, що немає підстав для зупинення виконання судового наказу, оскільки такі підстави чітко визначені ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні боржник ОСОБА_3 та його представника адвокат Книш С.В. підтримали подану заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, просили скасувати судовий наказ, поряд з цим просили не розглядати вимогу про зупинення виконання судового наказу, оскільки на даний час судовий наказ не звернено до примусового виконання. Крім того, просили долучити до матеріалів справи квитанції на підтвердження того, що ОСОБА_3 добровільно виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, тому вимога про стягнення аліментів у примусовому порядку є безпідставною.

Представник ОСОБА_2 адвокат Печериця Н.С. заперечувала з приводу задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з підстав, викладених у запереченні.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви ОСОБА_1 , дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити на таких підставах.

Суд установив, що 20.11.2024 Шацьким районним судом Волинської області у справі №170/829/24 видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувачаОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки частки усіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 листопада 2024 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові ( відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Проаналізувавши обставини, зазначені ОСОБА_1 на обгрунтування своїх вимог, суд не вбачає ні матеріально-правових (відсутність у боржника обов`язку), ні процесуально-правових підстав для визнання виконавчого документа судового наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає необгрунтованими посилання ОСОБА_1 на те, що неповнолітня дитина проживає разом з ним та він добровільно бере достатню участь в утриманні дитини, яка проживає з матір`ю.

Главою 15 СК України право на звернення до суду із позовом/заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи дотримання якогось порядку. Тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти, та яка забезпечує умови їх проживання.

За таких умов визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, буде суперечити правам та законним інтересам неповнолітньої дитини.

Відсутність рішення про визначення місця проживання дитини, як і добровільна матеріальна допомога на утримання дитини, не звільняє боржника від обов`язку матеріально утримувати свою неповнолітню дитину на підставі судового рішення (судового наказу).

Законодавець визначив підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку, визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_3 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, зміну розміру аліментів, та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме, судового наказу Шацького районного суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №170/829/24, слід відмовити повністю за безпідставністю та необгрунтованістю заяви.

Керуючись ст.ст. 160- 173, 258, 259, 261, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме, судового наказу Шацького районного суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №170/829/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст ухвали суду складено 15.01.2025.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова