ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1305/25 Справа № 183/3540/24 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді недоотриманої за життя матері її пенсії. Позивач вказує, 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 68985 грн. 41 коп. 26 березня 2024 року та 03 квітня 2024 року вона звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою №2305 та №2840 відповідно про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 . За наслідком розгляду її заяв від 26 березня 2024 року та 03 квітня 2024 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області були прийняті Рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 від 01 квітня 2024 року №1200-0501-8/8256 та від 08 квітня 2024 року №1200-0501-8/8918. У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19 січня 2022 року № 1200-0502-8/3405 на адвокатський запит представника позивача адвоката Заботіна В.В. зазначено, що виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01 грудня 2015 року в зв`язку з проведеною перевіркою згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, не підтверджено факт проживання. Позивач вказує, призупинення з 01 грудня 2015 року виплата пенсії її матері ОСОБА_2 є незаконним. Позивач вважає, за період часу з 01 грудня 2015 року по 08 грудня 2018 року наявна заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_2 у сумі 81093 грн. 33 коп., на яку не видано свідоцтво про право на спадщину. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати право власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 81093 грн. 33 коп. в порядку спадкування за законом; стягнути з відповідача на її користь суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 81093 грн. 33 коп. в порядку спадкування за законом; стягнути з відповідача на її користь суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була одержана нею за життя у розмірі 68 985 грн. 41 коп. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом НРР №561731, зареєстроване в реєстрі за №10 від 10 січня 2022 року; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 16700 грн. 63 коп.

24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні, який діє до теперішнього часу.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Визначено, що справи цього суду підсудні Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, змінено територіальну підсудність судових справ Луганського апеляційного суду. Визначено, що справи цього суду підсудні Дніпровському апеляційному суду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 78251 грн. 79 коп. в порядку спадкування за законом. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , але не була одержана нею за життя у розмірі 68 985 грн. 41 коп. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №10 від 10 січня 2022 року (НРР 561731). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1177 грн. 89 коп.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить рішення суду від 15 жовтня 2024 року скасувати на ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України Про пенсійне забезпечення, де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми частини першої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця після смерті матері, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище якої ОСОБА_3 , є донькою ОСОБА_2 (а.с.15, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.16).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Київської області Глушко О.В., спадщина ОСОБА_2 , на яку видане це свідоцтво, складається із суми недоотриманої пенсії в розмірі 68 985 грн. 41 коп. (а.с.14).

Згідно з довідкою, виданою на ім`я ОСОБА_4 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, розмір недоотриманої пенсії за період з 09 грудня 2018 року по 31 січня 2021 року становить 68 985 грн. 41 коп. (а.с.20).

У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19 січня 2022 року № 1200-0502-8/3405 на адвокатський запит представника позивача адвоката Заботіна В.В. зазначено, що виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01 грудня 2015 року в зв`язку з проведеною перевіркою згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, не підтверджено факт проживання (а.с.49, 50).

26 березня 2024 року та 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася із заявою №2305 та №2840 відповідно про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 .

За наслідком розгляду заяв позивача від 26 березня 2024 року та 03 квітня 2024 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області були прийняті Рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 від 01 квітня 2024 року №1200-0501-8/8256 та від 08 квітня 2024 року №1200-0501-8/8918 (а.с.52-53).

Згідно з пп. 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

При оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Встановлено, позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, яке на теперішній період часу є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву, тому посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 , розмір якої визначено зазначеним свідоцтвом про право на спадщину за законом - 68 985 грн. 41 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення суми недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , та не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування за законом за період часу з 01 грудня 2015 року по 08 грудня 2018 року слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 виключно цим Законом визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Відповідно до Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, на виконання положень Конституції України положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Отже, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення або судового рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Припинення виплат пенсії без прийняття відповідного рішення та з підстав не передбачених Законом, а саме в зв`язку з проведеною перевіркою згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, не підтверджено факт проживання є протиправним.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що померла ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області із заявою про поновлення та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Враховуючи викладене, спадкодавець ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії за період часу з 01 грудня 2015 року по 08 грудня 2018 року, тому з відповідача підлягає стягненню сума недоотриманої ОСОБА_5 пенсії, яка не зазначена у свідоцтві про право на спадщину.

Згідно з довідкою відповідача ОР 83 розмір виплати за 22 дні грудня 2018 року становить 1531 грн. 62 коп.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що розмір пенсії за 31 день у грудні 2018 року становить 2158,19 грн. (1531 грн. 62 коп. : 22 дні у грудні 2018 року = 69, 62 грн. за один день х 31 день = 2158,19 грн.). Розмір пенсійної виплати померлій ОСОБА_2 у грудні 2018 року помножений на кількість календарних місяців, за які недоотримана пенсія не увійшла до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом: 2158 грн х 36 міс + 8 днів за грудень 2018 року (2158,31:31х8) = 78251,79 грн (заборгованість за період з 01 грудня 2015 року по 08 грудня 2018 року). Таким чином, сума недоотриманої пенсії, що не увійшла до складу спадщини, на підставі якої видано свідоцтво право на спадщину за законом, становить 78 251 грн. 79 коп., яка також підлягає стягненню в порядку спадкування за законом з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна та частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 78 251 грн. 79 коп. в порядку спадкування за законом, та суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , але не була одержана нею за життя у розмірі 68 985 грн. 41 коп. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №10 від 10 січня 2022 року (НРР 561731), відмовивши у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, пославшись на те, що визнання права власності є способом захисту речового права, натомість способом захисту права особи на певні грошові кошти є вимога про їх стягнення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів є необґрунтованими, оскільки сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова