Єдиний унікальний номер судової справи: 474/1443/23
Провадження №22-ц/812/113/25 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

27 січня 2025 року м. Миколаїв справа № 474/1443/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року, ухвалене у складі головуючого судді Сокола Ф.Г. в приміщенні цього ж суду в с-ще Врадіївка, повний текст рішення складено 02 жовтня 2024 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоров`ю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який обґрунтовувала наступним.

01 січня 2023 року до відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення, що 01 січня 2023 року біля 19 год. по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка біля домоволодіння № 57 сталося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого пасажири автомобіля ВАЗ 21122 отримали тілесні ушкодження та вказаний автомобіль було суттєво пошкоджено.

У подальшому було встановлено, що пасажири автомобіля ВАЗ 21122, одним з яких була і позивачка, отримали тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у зв`язку з чим 08 лютого 2023 року слідчою СВ відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Вказаною постановою встановлено, що 01 січня 2023 року, близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив не контрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09 січня 2023 року, 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені і постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року, яка набрала законної сили і є остаточною.

Позивач вказувала, що у зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою (далі -ДТП) було завдано шкоди її здоров`ю, через що вона знаходилася на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, та лікується і проходить реабілітацію у даний час.

Діями винуватця ДТП їй спричинена матеріальна та моральна шкода, яка полягає у наступному.

Так, 01 січня 2023 року вона була доставлена до КНП «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради каретою невідкладної допомоги разом з іншою потерпілою ОСОБА_5 . У вказаному закладі позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 01 січня 2023 року по 06 січня 2023 року з діагнозом забій та гематоми лоба, струсу головного мозку, екстирпації лівого різця та вивих правого. Через сильний удар головою та в ротову порожнину їй було вибито одного зуба повністю, та інший вивихнутий. Під час лікування та перебування у медичному закладі препарати купувалися за кошти її сім`ї. У вказаний медичний заклад їздили на транспортному засобі батька ОСОБА_3 , та пальне купувалося за кошти Кітораги.

06 січня 2023 року після виписки з лікарні позивачка була змушена за власні кошти їздити 15 січня 2023 року, 17 січня 2023 року та 21 січня 2023 року до м. Первомайськ до стоматолога ОСОБА_6 для консультації та лікування. 17 січня 2023 року через сильні болі, запалення зубів та ротової порожнини, другий зуб був видалений повністю. У вказаний заклад їздила на автомобілі батька ОСОБА_3 .

Висновком лікаря судово-медичного експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради Смереки В.З. № 3 від 24 січня 2023 року підтверджено факт наявності у позивачки легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Позивачка вказувала, що є студенткою Міжнародного гуманітарного університету м. Одеса та через ДТП пропустила велику кількість занять, що вплинуло на її успішність, а тому нею було прийнято рішення лікуватися амбулаторно по місцю навчання.

30 січня 2023 року вона звернулася за медичною допомогою до стоматології «PLATINUM DENT» ФОП ОСОБА_7 де їй було надано консультацію та відповідно призначено лікування спеціаліста, було рекомендовано обстеження комп`ютерна томографія, зони 11 та 21 зубів, через 2-3 місяці після видалення 11 зуба. На час загоєння рекомендовано заміщення вказаних зубів адгезивним мостоподібним протезом для маскування естетичного дефекту, а також запобіганню тиску на кісткову тканину в зоні зубів 11 та 21 яка загоюється. Цього ж дня було проведено вказані стоматологічні роботи.

Лікування увесь час проводилося за власні кошти сім`ї позивачки, оскільки сама позивачка є студенткою, власного заробітку немає. ЇЇ ж сім`я є внутрішньо переміщеними особами через війну, та винаймають будинок у смт. Врадіївка.

Позивачка вказувала, що за час лікування було витрачено кошти на придбання ліків та медичні послуги на загальну суму 13 172 грн. 20 коп.

Також позивачка зазначала, що їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у сильному фізичному болі через вибиті зуби, побиті губи, лоб та інші частини обличчя, стрес та душевні страждання, моральні переживання через естетичний вигляд її обличчя, неможливість самостійно та повноцінно харчуватися, що вплинуло на її вагу, зовнішній вигляд, порушення нормальних життєвих зв`язків в особистому та сімейному житті, неможливість повноцінно навчатися через сильні болі. Негативні зміни у житті позивачки вплинули на її щоденний здоровий розклад життя у молодому віці, порушився сон, не могла нормально говорити та спілкуватися з рідними, друзями, святкувати новорічні свята у родинному колі. Вона уникала зустрічей з людьми через свій естетичний вигляд. Занепокоєння у неї викликає і те, що у неї вже не виростуть свої зуби та що їй ще буде потрібно протезування, встановлення імплантів. Через ДТП не може спокійно їхати в будь-якому транспортному засобі, бо це викликає стрес та переживання. Вона ж часто, за кожним викликом органів досудового розслідування та суду їздила за власний рахунок для проведення слідчих та судових дій. Викликає в неї обурення та негативні переживання і поведінка відповідача після ДТП, який навіть не вибачився та намагався уникнути відповідальності. Обставини трагедії сильно вплинули на емоційний стан позивачки, а тому є потреба в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей, психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, емоційну напругу, почуття образи, наявність потреби у постійній юридичній консультації.

Наслідки ДТП потягли нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Також як стверджувала позивач змінилося її фінансове становище у бік вимушеного зростання витрат ліки, обстеження, поїздки, і це все одночасно з неможливістю навчатися, працювати, втратою налагоджених зв`язків з що призвело до необхідності позичати грошові кошти, адже через витрати не вистачало грошей на їжу. Їй прийшлося відкладати свої особисті кошти на покупку іншої куртки та мобільного телефону. Тривалий розгляд справ і переживання внаслідок незавершеності конфліктної ситуації призвели до постійних допитів позивачки як потерпілої, фіксованості на негативних спогадах, приниження честі та гідності, засмучення від власного безсилля перед несправедливістю.

Відповідач будь-яких коштів не надавав, та добровільно відмовився відшкодовувати кошти, допомагати позивачці у лікуванні.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки у розмірі 13172,20 грн та моральну шкоду у розмірі 70000 грн.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову за його недоведеністю.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 12 980 грн 38 коп. та моральну шкоду в сумі 35 000 грн. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 594 грн 43 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді даної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не обговорює вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника, що ухвалою суду від 20 червня 2023 року по справі № 474/193/23 відповідача було визнано винним лише за частиною 1 статті 130 КУпАП, а за статтею 124 КУпАП його винним визнано не було, та провадження за цією статтею було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та, що згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, то суд першої інстанції зазначив наступне. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок скоєння ДТП.

Крім цього, щодо позиції відповідача, його представника ОСОБА_8 , та посилання останніх на висновок експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24 січня 2024 року, суд першої інстанції зазначив, що вина відповідача встановлена відповідним судовим рішенням, а саме постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року у справі № 474/193/23. При цьому винуватість особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди може бути встановлена лише судовим рішенням, вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення чи ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а не висновком експертизи чи постановою слідчого про закриття кримінального провадження з виділенням матеріалів для вирішення питання про притягнення винних водіїв до адміністративної відповідальності, що передбачає прийняття остаточного рішення компетентним органом, в даному випадку судом.

Суд першої інстанції, виходячи документально підтверджених позивачем витрат на придбання ліків, а також послуг стоматологів дійшов висновку про стягнення витрат в загальному розмірі 12 980 грн 38 коп.

Щодо моральної шкоди суд, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих позивачці, їх характер моральних та тривалість, вважав, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивачки, яка зазнала моральних страждань. Також суд врахував, що позивачкою зазначено, що тілесні ушкодження вплинули на її можливість навчатися, однак позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Додатковим рішенням цього ж суду від 22 жовтня 2024 року заяву представниці позивачки ОСОБА_2 - адвоката Сорочан А.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати: витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 5999 грн 76 коп. та інші витрати, пов`язані з розглядом справи (переїздом до іншого населеного пункту представниці позивачки) у розмірі 2420 грн 62 коп.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених нею судових витрат: витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 4500 грн 24 коп. та інших витрат, пов`язані з розглядом справи (переїздом до іншого населеного пункту представниці позивачки) у розмірі 1775 грн 29 коп. - відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 25 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_1 вказував, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, відповідно є незаконним та необґрунтованим, а тому просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказував, що суд при дослідженні доказів по цій цивільній справі не врахував та не взяв до уваги як доказ по справі висновок судової транспортно-трасологічної експертизи від 24 січня 2024 року №СЕ-19/115-23/18337-ІТ, а також не взяв до уваги показання експерта ОСОБА_9 дані ним в суді з приводу проведеної ним експертизи та складеного ним висновку №СЕ-19/115-23/18337-ІТ мотивуючи це тим, що існує рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року у справі №474/193/23 яке, є не скасованим та набрало законної сили. Згідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно його, ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП тобто по нереабілітуючим обставинам, що в свою чергу не спростовує факт наявності його вини в скоєні ДТП та відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, це рішення є обов`язковим при розгляді іншої справи про правові наслідки

Разом з тим, зазначав, що постанова Врадіївського районного суду в Миколаївській області від 20 червня 2023 року у справі №474/193/23, є суперечливою та взаємовиключною за своїм змістом.

Так, зокрема в даній постанові зазначено, що 01 січня 2023 року близько 19 год. 15хв., по вул. Героїв Врадіївщини, смт. Врадіївка гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_3 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр правого повороту, здійснив виїзд на смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля «ВАЗ 21122», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «б» п.2.3 п.10.1 п.12.1 п. 10.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Тобто суд своїм рішенням встановив, що я при здійсненні маневру правого повороту на автомобілі «Toyota Land Cruiser», здійснив виїзд на смугу руху, по якій, він на автомобілі рухався раніше, де здійснив зіткнення керованого мною автомобіля з автомобілем «ВАЗ 21122», д.н. НОМЕР_2 .

Однак поза увагою суду як при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і цієї цивільної справи залишилися нез`ясованими обставини та не було дано відповіді на питання чому водій автомобіля «ВАЗ 21122», д.н. НОМЕР_2 виїхав йому на зустріч, на смугу руху керованого ним автомобіля та відповідно до яких норм ПДР України діяв водій автомобіля «ВАЗ 21122», д.н. НОМЕР_2 при здійсненні маневру виїзду на зустрічну смугу по ходу напрямку руху керованого ним автомобіля та чи відповідали зазначені дії водія ОСОБА_3 вимогам ПДР України.

При цьому зазначав, що судом не було взято до уваги те, що висновок судової транспортно-трасологічної експертизи від 30 січня 2023 року №СЕ-19/115-23/795-ІТ та висновок судової транспортно-трасологічної експертизи від 24 січня 2024 року №СЕ-19/115-23/18337-ІТ за обсягом та предметом дослідження відрізняються лише за обсягом проведеного експертом дослідження. Оскільки, предметом дослідження по результатам висновку експерта від 30 січня 2023 року №СЕ-19/115-23/795-ІТ було встановлення якими частинами та під яким кутом сталося зіткнення транспортних засобів та місце їх розташування на проїзної частині при ДТП, а по результатам висновку експерта від 24 січня 2024 року №СЕ-19/115-23/18337-ІТ предметом дослідження крім з`ясування вищенаведених обставин також було встановлення відповідність чи не відповідність дій водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_3 та водія автомобіля «ВАЗ 21122», д.н. НОМЕР_2 в конкретній дорожній обстановці при ДТП безпосередньо вимогам ПДР України.

Таким чином, як встановлено висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 24 січня 2024 року №СЕ-19/115-23/18337-ІТ, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 хоч і став учасником ДТП, але його поведінка не була протиправною та з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Зазначав, що за відсутності встановленого факту протиправності дій водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , як учасника ДТП також відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з нього, як відповідача по справі відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України.

На його думку, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам цієї справи, не дослідженні всі зібрані у справі докази, а саме було оголошено тільки вступну та заключну частини транспортно-трасологічної експертизи від 30 січня 2023 року №СЕ-19/115-23/795-ІТ та від 24 січня 2024 року №СЕ- 19/115-23/18337-ІТ без дослідження дослідницької частини, та не надано оцінку щодо належності та допустимості таких доказів по обставинам цієї справи.

Судом при прийнятті рішення було допущено не повне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а саме те, що ДТП сталася внаслідок зіткнення двох транспортних засобів, а тому ці правовідносини регулюються нормами статті 1188 ЦК України, зокрема шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; не було враховано, що у випадку якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини не було враховано, що положення статей 1187,1188 ЦК України є спеціальними щодо статей 1166, 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Крім того, відповідач зазначав, що суд першої інстанції не врахував пояснення позивача, яка не могла пояснити з яких критеріїв вона виходила при оцінці заподіяної їй моральної шкоди та чим вона керувалася, а саме чому нею була заявлена сума на 70 000 грн, а не більша чи менша ніж зазначено нею.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Поданий ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою висновок експерта № СЕ-19/115/23/795-ІТ від 30 січня 2023 року судом не приймається, оскільки письмовий доказ подано з порушенням порядку його подання, передбаченого статями 83,183 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з 01 грудня 2014 року взята на облік внутрішньо переміщених осіб як малолітня/неповнолітня особа, яка прибула разом з внутрішньо переміщеною особою. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . Проживає з матір`ю ОСОБА_10 (довідка № від 01 грудня 2014 року з додатком, довідка № 532 від 03 березня 2023 року, акт обстеження від 02 березня 2023 року).

Позивачка є здобувачкою 3 курсу Факультету права та економіки Міжнародного гуманітарного університету (ІУ рівень акредитації), спеціальність 081 «Право» освітнього рівня вищої освіти перший «Бакалаврський», контракт, денної форми навчання. Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року (довідка № 170/03 від 16 березня 2023 року).

ОСОБА_3 має посвідчення водія НОМЕР_4 видане ТСЦ 4842 м. Первомайськ від 17 жовтня 2020 року, категорії «А,В,С» (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 від 20 червня 2023 року, постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від 18 серпня 2023 року).

Власником транспортного засобу марки ВАЗ 21122 шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_11 (протокол огляду місця події від 01 січня 2023 року).

Відповідач ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_6 видане Доманівським МРЕВ ДАІ від 27 липня 2007 року категорії А,В,С (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 від 20 червня 2023 року, постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/193/23 від 24 серпня 2023 року, посвідчення водія НОМЕР_6 ).

Транспортний засіб Toyota Land Cruiser 4.5 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_12 (постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від 18 серпня 2023 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4.5 реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

08 лютого 2023 року старшим слідчим СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області Назаренко В.Ю. винесено постанову про закриття кримінального провадження, у якій нею постановлено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000001 від 02 січня 2023 року закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України

Згідно вказаної постанови, 01 січня 2023 року до ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 01 січня 2023 року близько 19 години по вул. Героїв Врадіївщини в смт Врадіївка, біля домоволодіння № 57, сталося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого пасажири автомобіля марки ВАЗ 21122 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження і були госпіталізовані до КНП Кривоозерська БЛ.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції 1, 2-го зуба верхньої щелепи зліва, крововилив та рану слизової оболонки верхньої губи, синець лобу, садно правої скроневої області, а також синці колінних суглобів, які згідно висновку експерта № 3 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як ті, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, пасажир цього ж автомобіля ВАЗ 21122 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лобу та садна правої кістки, які згідно висновку експерта № 2 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місця ДТП від 01 січня 2023 року та схеми до протоколу огляду місця події вбачається розташування транспортних засобів на місці пригоди відносно меж проїжджої частини та відносно нерухомих орієнтирів; пошкодження транспортного засобу Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1 , а саме: незначне пошкодження передньої частини, деформація «кенгурятника»; пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_2 , а саме пошкодження правої бокової частини автомобіля, деформація бокової правої частини, пошкоджено скло переднє та два бокових правих скла.

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/798-ІТ від 20 січня 2023 року проведеної завідувачем сектора авто технічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02 січня 2023 року за № 0000001 зазначено, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система та фари головного світла автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , знаходилось у працездатному стані та забезпечували технічну можливість контролювати напрямок руху транспортного засобу, при цьому несправностей, які могли би викликати неочікуваного уводу автомобіля чи відмову систем, а також невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 в процесі огляду не виявлено. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «Якщо маються несправності вказаних систем, то коли вони виникли, до ДТП, під час розвитку ДТП чи після ДТП» з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «Якщо маються несправності вказаних систем, то чи перебувають вони у причинному зв`язку з ДТП» з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «Якщо маються несправності вказаних систем, то чи міг водій завчасно їх виявити та які вимоги ПДР порушені водієм» з технічної точки зору втрачає сенс.

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/795-ІТ від 30 січня 2023 року проведеної завідувачем сектора авто технічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02 січня 2023 року за № 0000001 зазначено, що під час первісного контактування автомобіль Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , розташовувався передньою центральною, ближче до правої, частиною (правою та центральною частиною панелі переднього бампера) до передньої правої та правої передньої частин автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , (крила правового переднього колеса, правої фари головного освітлення та правої частини капоту). З причин викладених у дослідницькій частині, встановити точне визначення кута під яким розташовувалися повздовжні осі даних транспортних засобів під час первісного контактування не є можливим.

У даному випадку можна вказати лише те, що транспортні засоби під час первісного контактування вірогідно розташовувалися як зображено на малюнку № НОМЕР_7 , що міститься в дослідницькій частині даного висновку. З причин викладених у дослідницькій частині даного висновку встановити де саме відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, сталося зіткнення між даними транспортними засобами не є можливим. В даному випадку можна вказати лише, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалося в межах даної проїзної частини в місці близькому до визначення осипу скла (поз. на схемі №4).

20 червня 2023 року постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 000 грн. неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 01 січня 2023 року, близько 19 год. 15 хв., по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09 січня 2023 року, 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Крім того, 01 січня 2023 року, близько 19 год. 15 хв., по вул. Героїв Врадіївщини смт. Врадіївка, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив неконтрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому суд зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, які зафіксовано в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211395 від 24 лютого 2023 року, серії ААБ № 089970 від 24 лютого 2023 року, які останні підписав без будь-яких зауважень щодо їх змісту, підтверджується доказами, перелік яких він навів у постанові.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про призначення відповідачеві адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП враховуючи те, що кримінальне провадження, внесене 02 січня 2023 року до ЄРДР за № 0000001, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, закрите 08 лютого 2023 року , а н а момент судового розгляду (20 червня 2023 року) закінчився визначений ч. 7 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, з метою дотримання принципу всебічності, об`єктивності, розумності, доцільності та своєчасності, закрив провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року у справі №474/193/23 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 поданої його захисником - адвокатом Бабковою О.С., постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року залишено без змін.

При цьому, в описовій частині постанови апеляційній суд зазначив, що на підставі досліджених доказів суд вірно встановив, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 12.1 ПДР України, що призвело до ДТП, внаслідок якої транспортний засіб ВАЗ 21122 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - легкі тілесні ушкодження. Він же послався на те, що доводи про те, що з розташування автомобіля ВАЗ на смузі зустрічного руху після ДТП та пояснень водія ВАЗ, що він виїхав на зустрічну смугу руху для об`їзду перешкоди, слідує, що саме водій цього автомобіля порушив вимоги п. 12.3 ПДР та спровокував зіткнення, спростовуються відеозаписом з камери спостереження № 3 з зображенням відрізку автомобільної дороги за адресою вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка Первомайського району Миколаївської області на якому зафіксовано як транспортний засіб Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , рухається по зустрічній смузі руху, по якій рухається транспортний засіб ВАЗ 21122, д.н.з. НОМЕР_2 .

В описовій частині постанови апеляційним судом також було зазначено, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрив провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП.

20 червня 2023 року постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 (провадження №№ 3/474/87/23) провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 28 лютого 2023 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24 лютого 2023 року, згідно якого 01 січня 2023 року, близько 19 год. 15 хв., по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зниження швидкості до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та змінив напрямок руху ліворуч, а саме здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, що це буде безпечно і не створить перешкоди для іншого учасника дорожнього руху водія Toуota Lang Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку прямо на зустріч. Внаслідок чого відбулося бокове зіткнення передніми правими боковими частинами транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, та що своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Водночас суд першої інстанції зазначав, що докази надані працівниками поліції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24 лютого 2023 року, жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а навпаки свідчать, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, так як він не порушував Правила дорожнього руху та його дії як водія не призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення. Таким чином суд зазначив, що вищевказане є підставою для закриття провадження в справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року у справі №474/195/23 за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Бабкової О.С. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року, повернуто особі яка її подала. В мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 не має статусу потерпілого у даній справі у розумінні ст.269 КУпАП, та він же не є особою, яка відповідно до положень ст. 294 КУпАП має право подати апеляційну скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення.

На спростування своєї вини у вчиненні ДТП, відповідач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції висновок експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24 січня 2024 року проведеної заступником завідувача відділу - завідувача сектору автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі його заяви та його представника ОСОБА_8 про призначення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» та 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» в рамках цивільної справи № 474/1442/23 (провадження 2/474/194/23), відповідно до якого експерт, зокрема, вказував на те, що в діях водія автомобіля Toyota Land Crueser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з технічної точки зору не мається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України (питання № 6 ); дії водія автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП ( питання № 7); дії водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з технічної точки зору, не знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП (питання № 8); за умов викладених у дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України (питання № 9). У вказані дорожній ситуації, за відповідних умов, наведених в дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 (у випадку втрати керованості свого транспортного засобу) або п. 10.1 і п.11.3 (у випадку цілеспрямованого виїзду його автомобіля в смугу зустрічного руху) ПДР України.

За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

У справі № 234/16272/15-ц Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про те, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, вирішуючи цивільний позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

З огляду на викладене, вина водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Toyota Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною з огляду на постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року ( справа № 474/193/23), залишену без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року.

Такого висновку дійшов і суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає нормам матеріального та процесуального права, судовій практиці Верховного Суду.

З огляду на викладене аргументи апеляційної скарги проте, що судом першої інстанції при дослідженні доказів по цій цивільній справі не було враховано та не взято до уваги як доказ по справі висновок судової транспортно - трасологічної експертизи від 24 січня 2024 року №СЕ-19/115-23/18337-ІТ, а також не взято до уваги показання експерта ОСОБА_9 надані ним в суді з приводу проведеної ним експертизи та складеного ним висновку №СЕ-19/115-23/18337-ІТ не заслуговують на увагу, бо вказаний висновок не є належним та допустимим доказом за обставинами вказаної цивільної справи.

Більш того, колегія суддів зазначає, що винуватість особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди може бути встановлена лише судовим рішенням, вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення чи ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, тобто передбачає прийняття остаточного рішення компетентним органом, в цьому випадку судом, а не висновком експертизи чи постановою слідчого про закриття кримінального провадження з виділенням матеріалів для вирішення питання про притягнення винних водіїв до адміністративної відповідальності.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (ч.1, п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України ).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала не залежно від її вини, якщо, зокрема, шкоди завдано ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.1, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставами відповідальності за заподіяння шкоди є: шкода; протиправність діяльності, пов`язаної з підвищеною небезпекою для оточення; причинний зв`язок між джерелом підвищеної небезпеки та шкодою, що настала. Цей вид відповідальності застосовується і за відсутності вини заподіювача, тобто має місце відповідальність незалежно від вини. Суб`єктами відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, є фізичні та юридичні особи, до них належать, зокрема, власники (володільці) транспортних засобів. Не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка експлуатує цей об`єкт внаслідок трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст та ін.).

Суд першої інстанції встановив обставини завдання шкоди, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, обґрунтовано визнав суб`єктом відповідальності за завдану ОСОБА_2 шкоду відповідача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо відповідальності водія іншого транспортного засобу у даному випадку не ґрунтуються на законі.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з медичної картою стаціонарного хворого № 7 форми 003/о на ім`я ОСОБА_2 , медичної картки стоматологічного хворого на ім`я ОСОБА_2 з щоденником лікаря, виписного епікризу КНП «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради (медична карта стаціонарного хворого № 000007/2023 від 06 січня 2023 року ОСОБА_2 була госпіталізована до хірургічного відділення 01 січня 2023 року після ДТП зі скаргами на болі в голові, наявність крововиливів на лобі, нудоту, головокружіння, відсутність різця та патологічну рухомість другого. При зверненні обстежена черговим лікарем, ургентним хірургом стоматологом. Виконана рентгенографія черепа. Одержувала - знеболюючі, гемостатики, сечогінні. В неї ж було взято загальний аналіз крові та сечі. Виписана з відділення з покрашенням. Діагноз: забої та гематоми лоба, екстирпація різця та вивих іншого, струс головного мозку. Також у медичній картці стоматологічного хворого зазначено діагноз: гострий посттравматичний синдром, забій м`яких тканин, зуби - видалення та вивих, травма губи, біль набряк, відсутність зуба. Об`єктивно: відсутність (21) зуба, вивих (11) зуба, рухомість І ступеню (11) зуба, перкусія різко болісна (12) і (22) зубів. Верхня губа - набряк м`яких тканин, перехідна складка згладжена, цілісність її порушена. Призначення стоматологом - німісіл (по 1 2р/день - 5 днів), метрогіл-дента (3-4р/день), хлоргексидин (4-6р/день). Рекомендовано - подальший нагляд невропатолога та стоматологом.

Відповідно до довідки КНП «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» Кривоозерської селищної ради № 21/01-27 від 12.01.2023р. ОСОБА_2 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічно-стоматолігчному відділенні вказаного закладу охорони здоров`я з 01 січня 2023 року по 06 січня 2023 року (5 ліжко-днів) Діагноз: Забій та гематоми лоба, струс головного мозку, екстирпація лівого різця та вивих правого. Вартість одного ліжко-дня без вартості медикаментів в період лікування склала 1 137 грн 71 коп.

До позовної заяви позивачкою були надані її фотографії, з ушкодженнями отриманими нею внаслідок ДТП.

Вимоги про відшкодування майнової шкоди (матеріальних збитків) заявлено в розмірі 13172 грн 20 коп.

Судом першої інстанції вимоги в цій частині задоволено частково та стягнуто на користь позивача витрати на суму 12980 грн 38 коп.

Суд, виходячи з наданих позивачкою документів, документально підтвердженими, вважав витрати на придбання ліків (за товарними чеками (квитанціями) на а.с. 71-73 том 1 № 000000020 від 02 січня 2023 року, від 07 січня 2023 року, від 17 січня 2023 року, та касовим ордером № 1 від 02 січня 2023 року), а також послуг стоматолога м. Первомайськ згідно з квитанцію № від 17 січня 2023 року «Стоматологічний Кабінет» м. Первомайськ, на загальну суму 820 грн 38 коп. Та придбання нею ж послуг стоматолога стоматології «PLATINUM DENT» ФОП ОСОБА_7 (консультація) м. Одеса на суму 350 грн 00 коп. та робіт з протезування у цій же клініці вартістю 11 810 грн 00 коп., на підтвердження чого надано акт виконаних робіт, консультативний висновок, та довідки клініки про оплату послуг. Вартість витрат за вказаними документами суд визначив в загальному розмірі 12 980 грн. 38 коп.

Судом першої інстанції обґрунтовано проаналізовано та визначено розмір матеріальної шкоди з урахуванням наданих позивачем доказів понесених нею витрат на лікування, з яким погоджується апеляційний суд та вважає недоцільним повторне наведення обґрунтувань, які вже були оцінені судом. До того, аналіз доводів апеляційної скарги дає підстави вважати, що відповідачем не оспорюється розмір компенсації матеріальної шкоди, яка визначена та стягнута судом першої інстанції.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У справі яка розглядається моральна шкода завдана ОСОБА_2 полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, дане не є спірним.

Суд першої інстанції, врахувавши глибину фізичних та душевних страждань, завданих позивачці, їх характер та тривалість, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди в сумі 35 000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивачки, яка зазнала моральних страждань.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, з огляду на доводи апеляційної скарги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Аналіз змісту доводів апеляційної скарги дає підстави для висновку, що судове рішення не оскаржується в частині визначеного пропорційно до задоволених вимог розміру судових витрат, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни, то нового розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.