ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Чернівці Справа № 725/3509/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.,

секретар: Сарган Ю.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2024 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Федіної А.В., дата виготовлення повного тексту рішення 14 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Вимоги обґрунтовував тим, що 14.08.2023 року в м. Чернівці на перехресті вул. Миру та вул. Будівельників відбулася ДТП за участю автомобілів «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності, отримав механічні ушкодження.

Зазначав, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.10.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту вказаної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент події була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» відповідно до полісу №ЕР-212836741 від 07.01.2023 року з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, на суму 160 000 грн.

Провадження №22-ц/822/81, 112/25

В подальшому, ПАТ «СК «УСГ» було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 141 901,39 грн на підставі звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та, з урахуванням франшизи в розмірі 3200 грн, кошти в розмірі 138 701,39 грн страхового відшкодування перераховано на ТОВ «Карпати Автоцентр», де позивач ремонтував автомобіль.

Разом з тим, реальна вартість відновлювального ремонту, здійсненого ТОВ «Карпати Автоцентр», після вище вказаної ДТП, склала 202 403,77 грн, а також позивачем було понесено витрати на діагностику (огляд та фіксування пошкоджень) в розмірі 1627,50 грн, евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 1200 грн.

Стверджував, що різниця між реальними збитками та сумою страхового відшкодування становить 73329,88 грн, у зв`язку з чим вважав, що зі страхової компанії на його користь підлягає стягненню 18 098,61 грн, з урахуванням розміру страхового ліміту, франшизи та виплаченої суми, а також витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 1200 грн.

Наголошував, що оскільки суми страхового ліміту не достатньо для компенсації вартості відновлювального ремонту, а також вартості діагностики, яка була необхідною для проведення ремонтних робіт, вважає, що різницю в розмірі 45 231,27 грн має бути стягнуто з ОСОБА_2 , як винуватця ДТП.

Також, вказував на те, що внаслідок ДТП він зазнав значних моральних страждань, оскільки було пошкоджено дорогу для нього річ, на придбання автомобіля він відкладав гроші, важко працюючи, також тривалий дороговартісний ремонт завдав йому додаткових незручностей, пов`язаних із повсякденними потребами, порушуючи звичайний ритм життя та унеможливлюючи комфортно здійснювати покупки, їздити на роботу, сімейний відпочинок. Крім того, вказував, що подія негативно вплинула і на членів його сім`ї та сімейний бюджет, адже вони були змушені нести додаткові витрати на користування громадським транспортом, а в подальшому, на оренду авто. Зазначену шкоду оцінив у 10 000 грн.

З урахуванням викладених обставин та з посиланням на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини просив стягнути з ПАТ «СК «УСГ» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 18098,61 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та розміром страхового відшкодування в розмірі 45 231,27 грн 27 та 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18 098,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 20505,14 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Зобов`язано позивача ОСОБА_1 після отримання відшкодування шкоди передати відповідачу ОСОБА_2 пошкодженні автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, а саме: важіль верхній задній, цапфу задню, стійку стабілізатора ліву задню.

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2024 року стягнуто з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 12780 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 224,07 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 4728,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду ТОВ «СК «УСГ» подало апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на основне рішення суду апелянт зазначає, що таке є незаконним та необґрунтованим, судом неправильно досліджено й оцінено докази, просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Наводить обставини справи та вказує, що за приписами п.22.1. ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Наголошує, що 09.10.2023 року ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та порядок здійснення страхового відшкодування, підписали протокол узгодження, і, як наслідок, 19.10.2023 року ПАТ «СК «УСГ» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 138701,39 грн.

Таким чином вважає, що ПАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед потерпілою особою за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в повному обсязі, у зв`язку з чим вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими.

Звертає також увагу суду, що судом безпідставно взято до уваги наданий позивачем наряд-замовлення №Н та акт виконаних робіт, оскільки наведені документи не є належними та допустимими доказами у цій справі, так як розмір завданого збитку повинен визначатися виключно актом чи звітом про оцінку майна.

Що стосується додаткового рішення суду, то апелянт вказує, що суд не врахував, що спектр робіт, проведений представником позивача, є незначним, справа не складною, а тому витрати на правничу допомогу в розмірі 12780 грн з ПАТ «СК «УСГ» є неспівмірними й необґрунтованими, просить вказане рішення скасувати, в задоволенні заяви сторони позивача відмовити.

У відзиві на апеляційні скарги сторона позивача просить такі залишити без задоволення, а оскаржені рішення від 07 листопада 2024 року та додаткове рішення від 27 листопада 2024 року Першотравневого районного суду м. Чернівці залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення суду першої інстанції може бути переглянуте в апеляційному порядку лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції у частині, що стосується прав та обов`язків осіб, якщо такі особи не оскаржують судове рішення шляхом подання апеляційної скарги. При відсутності солідарного обов`язку між відповідачами у справі, кожний із відповідачів має право оскаржити рішення суду в частині, що стосується його прав та обов`язків. Відповідно, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями перегляду судового рішення у частині вимог, які заявлені до особи, яка не оскаржує таке рішення, а саме ОСОБА_2 .

Зазначене узгоджується з висновком ВС викладеним в постанові від 02 грудня 2020 року у справі №754/16146/17.

Таким чином, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2024 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2024 року переглядаються лише в частині задоволених вимог до ПАТ «СК «УСГ».

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» частково суд першої інстанції вказав, що оскільки на страхову компанію покрадений обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового ліміту, який в даному випадку становить 160 000 грн, то з урахуванням встановленої судом розміру матеріальної шкоди, понесеної позивачем, у зв`язку із ДТП, зі страхової компанії підлягає стягненню різниця між дійсною шкодою в сумі 180 505,14 грн та фактично виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 138 701,39 грн, де вже врахована франшиза, яка складає 18 098,61 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, що переглядається та стосується прав й обов`язків ПАТ «СК «УСГ», ухвалено при неправильно встановлених обставинах справи, отже вимогам закону не відповідає.

Обставини скоєння ДТП 14.08.2023 року, визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення й накладення на такого адміністративного стягнення у вигляді штрафу (справа №725/6621/23), належності автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), та що цивільно-правова відповідальність водія «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована страхувальником ОСОБА_2 згідно полісу №ЕР-212836741 від 07.01.2023 року, страхова суму за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн, франшиза 3200 грн, сторонами визнається та не спростовується (т.1 а.с.10-16).

14.08.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили ПАТ «СК «УСГ» про дорожньо-транспортну пригоду, тобто настання страхового випадку (т.1 а.с.76-78).

ПАТ «СК «УСГ» направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як наслідок 14.08.2023 року було оглянуто автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 та, в подальшому, складено звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням КФЗ, датований 24.09.2023 року (а.с.80-107).

Згідно протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 09.10.2023 року ПАТ «СК «УСГ» та власник автомобіля ОСОБА_1 узгодили розмір суми страхового відшкодування (141 901,39 3200 франшиза) 138 701,39 грн, а також цим обумовили, що після одержання страхового відшкодування потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «СК «УСГ» не має і в подальшому мати не буде, вказаний протокол підписано сторонами (т.1 а.с.108).

12.09.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про виплату страхового відшкодування шляхом здійснення перерахунку коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Карпати Автоцентр» (т.1 а.с.17).

16.10.2023 року ПАТ «СК «УСГ» повідомлено ОСОБА_1 про розгляд його заяви від 12.09.2023 року та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 138 701,39 грн (т.1 а.с.18).

19.10.2023 року аварійним комісаром ПАТ «СК «УСГ» складено страховий акт №ПССЦВ-2643, в якому вказано розмір страхового відшкодування, реквізити для виплати останнього (т.1 а.с.111).

В матеріалах справи також містяться наряд-замовлення ТОВ «Карпати Автоцентр» №Н, відкритий 05.09.2023 року та закритий 06.12.2023 року на суму 52660,69 грн, наряд замовлення №Н, відкритий 05.09.2023 року та закритий 08.02.2024 року на суму 149 743,08 грн та наряд замовлення №Z0МВ0014449, відкритий 16.08.2023 року та закритий 18.08.2023 року на суму 1627,50 грн, накладну №123 від 14.08.2023 року щодо оплати 1200 грн за транспортування «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 (т.1 а.с.19-22).

Після проведення розрахунків, позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_2 , та вимоги щодо страхової компанії мотивував тим, що реальна вартість відновлювального ремонту склала 202 403,77 грн, ліміт страхової відповідальності за полісом становив 160 000 грн, а тому з урахуванням 3200 грн франшизи, сплачених 138 701,79 грн страхового відшкодування, просив стягнути 18 098,61 грн різницю в межах ліміту, включаючи витрати на евакуацію автомобіля в 1200 грн (т.1 а.с.1-6).

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

В силу ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу (ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 зазначеного Закону у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, являється підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності у ПАТ «СК «УСГ» обов`язку в доплаті страхового відшкодування в розмірі 18 098,61 грн, то колегія суддів вказує таке.

Так, згідно п.36.1 та п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За правилами абз.1 п.36.4. ст.36 вказаного Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року (справа №569/13697/15-ц) залишаючи без змін рішення апеляційного суду звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у справі №333/2096/17 Верховний Суд в постанові від 10 червня 2020 року, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах ВС від 17.11.2021 року, справа №523/19127/15-ц, від 13.12.2023 року, справа №759/28079/21.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки базується, зокрема, на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З врахуванням того, що власник пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) Ляховен І.Я., подавши заяву про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.79) та в подальшому, власноручно підписавши протокол узгодження про розмір страхового відшкодування від 09.10.2023 року в сумі (141 901,39 грн 3200 грн (франшиза)) 138 701,39 грн (т.1 а.с.108), й надавши заяву із реквізитами рахунку для перечислення грошових коштів (т.1 а.с.79), фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час Страховиком і не наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого автомобіля, а також приймаючи до уваги, що ПАТ «СК «УСГ» у встановлені Законом строки провела огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, склала розрахунок завданої шкоди та здійснила виплату страхового відшкодування, тому, на переконання колегії суддів, в діях відповідача, а саме ПАТ «СК «УСГ» відсутні ознаки порушення вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку із чим, позивачу ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого автомобіля слід відмовити у задоволенні позову із наведених підстав.

Стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та лімітом страхового відшкодування, який доводив позивач, суд першої інстанції викладеного вище не врахував та дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої доплати з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим з потерпілою особою розміром страхового відшкодування.

Таким чином, при погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат), Законом не передбачено.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, то колегія суддів відзначає таке.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі №756/4441/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тобто, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі №910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі №911/956/17, від 07 березня 2023 року у справі №922/3289/21.

З огляду на викладене додаткове рішення в частині стягнення з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 12 780 грн підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг на основне й додаткове рішення є обґрунтованими, та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ПАТ «СК «УСГ» сплатило судовий збір в розмірі 1210,20 грн (т.2 а.с.6), які підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2024 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2024 року задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2024 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» щодо розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» судові витрати в розмірі 1120 (одну тисячу сто двадцять) грн 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: М.І. Кулянда

О.О. Одинак